ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/327/24 Провадження 1-кс/636/158/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2024 місто Чугуїв

Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Чугуєві погоджене прокурором Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , клопотання слідчого СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0001013 від 03.10.2023 за ч.2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чкаловське, громадянина України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Сторона обвинувачення просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що у період часу з початку жовтня 2023 року по 02 грудня 2023 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи з 26 січня 2023 року в ТОВ «ХМЦ «Альтернатива» на замісній підтримувальній терапії із застосуванням препарату «Метадон», під час якої за призначенням лікаря почав отримувати для самостійного прийому замісний препарат «Метадон ЗН» у добовій дозі 150 мг, будучи обізнаним про заборону продажу, обміну, передавання, дарування стороннім особам препаратів наркотичних засобів, відповідно до інформаційного листа для хворого або особи, яка здійснює за ним догляд, про правила поводження з препаратами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, недопущення їх використання не за медичним призначенням, затвердженого Наказом МОЗ України від 07.08.2015 № 494, маючи прямий умисел, спрямований на зберігання з метою збуту наркотичного засобу, реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, з корисливих мотивів, незаконно зберігав за місцем фактичного мешкання з метою збуту наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено.

Далі, 02.12.2023 року у період часу з 09 години 25 хвилин до 10 години 09 хвилин ОСОБА_6 маючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичного засобу метадону, обіг якого обмежено, діючи умисно, маючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичного засобу метадону, обіг якого обмежено, знаходячись за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , за 300 гривень продав, тим самим незаконно збув, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діє під вигаданими анкетними даними у ролі покупця, частину блістеру з написом «Метадон», з двома пігулками загальною масою 1,0056 г, - які згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів та прекурсорів) № СЕ-19/121-23/28895-НЗПРАП від 14.12.2023, - в своєму складі містять наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено. Маса метадону, в перерахунку на масу таблеток, склала 0,0471 г.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з початку жовтня 2023 року по 07 лютого 2024 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи з 26 січня 2023 року в ТОВ «ХМЦ «Альтернатива» на замісній підтримувальній терапії із застосуванням препарату «Метадон», під час якої за призначенням лікаря почав отримувати для самостійного прийому замісний препарат «Метадон ЗН» у добовій дозі 150 мг, будучи обізнаним про заборону продажу, обміну, передавання, дарування стороннім особам препаратів наркотичних засобів, відповідно до інформаційного листа для хворого або особи, яка здійснює за ним догляд, про правила поводження з препаратами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, недопущення їх використання не за медичним призначенням, затвердженого Наказом МОЗ України від 07.08.2015 № 494, маючи прямий умисел, спрямований на зберігання з метою збуту наркотичного засобу, реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, з корисливих мотивів, незаконно зберігав за місцем фактичного мешкання з метою збуту наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено.

Так, 07.02.2024 у період часу з 10 годині 27 хвилини до 10 годин 55 хвилин ОСОБА_6 маючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу метадону, обіг якого обмежено, діючи умисно, повторно, маючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичного засобу метадону, обіг якого обмежено, за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , за 300 гривень продав, тим самим незаконно збув ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_2 , який діє під вигаданими анкетними даними у ролі покупця, частину блістеру з написом «Метадон ЗН», з трьома пігулками білого кольору.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Чкаловське Чугуївського району Харківської області, громадянин України, офіційно не працевлаштований, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

07 лютого 2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08 лютого 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, протоколами допитів свідків, протоколами огляду грошових коштів, добровільної видачі та іншими матеріалами провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.

Метою та підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Так в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

По-перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду у зв`язку із мірою покарання, яка загрожує останньому.

По-друге, враховуючи обставини вказаного злочину, ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність, а саме й надалі вчиняти аналогічні дії, тому у органу досудового розслідування є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України.

По-третє, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких підозрюваний ОСОБА_6 фактично мешкає в одному населеному пункті разом із іншими допитаними свідками, а також може мати інформацію щодо їх фактичного місця мешкання та місця перебування, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст. ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та повідомив, що на теперішній час дійсно існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в клопотанні та наполягав на тому, що обрання більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Слідчий під час судового засідання клопотання підтримав та, посилаючись на вищевикладене, просив його задовольнити.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого заперечував, вказував, що наведені в ньому слідчим ризики нічім не підтверджені, його підзахисний має постійне місце мешкання, стійкі соціальні зв`язки, не має наміру переховуватись від слідства та впливати на свідків. Просив суд обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 із повідомленою йому підозрою погодився, проти задоволення клопотання слідчого заперечував, вказував на необхідність отримувати підтримуючу замісну терапію.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, встановила, що 08.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України - тобто у зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При розгляді клопотання слідчим суддею враховуються відомості про особу підозрюваного та приймається до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, офіційно не працює, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, передбачених, ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони існували і на час вчинення протиправних дій, а тому вони не утворили жодних моральних запобіжників, які суттєво впливають на обрання підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Ризик переховування обумовлений, серед іншого, і можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання, в тому числі у виді реального позбавлення волі на строк до 10 років. Зазначені обставини самі по собі можуть спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину хоча і не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи сторони захисту щодо наявності у ОСОБА_6 постійного місця проживання, самі по собі не спростовують тверджень сторони обвинувачення щодо доцільності обрання стосовно ОСОБА_6 виключного виду запобіжного заходу, не зменшують вірогідність існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених в клопотанні слідчого, а тому, такі доводи захисника суд не вважає визначальними. Крім того, ці обставини існували на час вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, проте не стали стримуючим фактором для нього від противоправних дій.

Зважаючи на вагомість доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 10 років, а також враховуючи особу підозрюваного, враховуючи суспільний інтерес, який в даному випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, слідчий суддя дійшла до висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України: ризиків незаконного впливу на свідків у провадженні, переховування від органів досудового розслідування, суду; продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_6 інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава в розмірах, визначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, та призначає заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 87600,00 грн. (2920 х 30 = 87600,00 грн).

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Чкаловське, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», що розташована за адресою: місто Харків, вул. Полтавський шлях, 99, на 60 діб, тобто до 06.04.2024.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання. з 14:20 години 07.02.2024.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) - до 14:20 години 06.04.2024.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останнього.

Визначити суму застави у розмірі 87600,00 (вісімдесят сім тисяч шістсот) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок - UA0006674, отримувач - ТУ ДСА України у Харківській області, код одержувача -26281249, банк - ДКСУ м. Київ, призначення платежу: застава згідно ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 09.02.2024 у справі № 636/327/24 (провадження № 1-кс/636/158/24) відносно ОСОБА_6 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1