Справа № 203/321/24
Провадження № 1-кс/0203/403/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 12 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000097 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 3 ст. 368 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою за фахом «технік-фінансист», який одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом ІІІ групи, перебуває на посаді головного державного інспектора відділу з питань праці центрального регіону управління інспекційної діяльності у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2024 року до слідчого судді доставлений ОСОБА_4 , затриманий в порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України 17 січня 2024 року о 14 год. 14 хв., для розгляду клопотання про застосування до нього у вигляді запобіжного заходу тримання під вартою, з яким звернувся слідчий за погодженням прокурора у порядку ст. 192 цього Кодексу, додавши складений у присутності захисника протокол затримання.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 18 січня 2024 року о 13:00 год. отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст.ст. 176, 184 КПК України та обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що непов`язаний з триманням під вартою захід не здатен запобігти ризикам вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише застосування до підозрюваного тримання під вартою, на думку сторони обвинувачення, відповідатиме завданням охорони прав та інтересів суспільства. Зокрема, отримавши повідомлення про підозру у корупційному злочині та усвідомлюючи невідворотність призначення відносно нього покарання у вигляді реального позбавлення волі до 10 років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, використати своє службове становище та повноваження, перебуваючи на свободі може впливати на свідків та схиляти останніх до зміни показань на свою користь, що може перешкоджати встановленню істини по справі. Окрім цього, підозрюваний, будучи службовою особою, обізнаною із формами та методами розслідування кримінальних правопорушень, а також маючи відповідний досвід в своїй роботі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також, з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний ОСОБА_4 , використовуючи свої службові зв`язки, а також враховуючи зафіксовану органом досудового розслідування поведінку підозрюваного щодо вірогідного систематичного вимагання та отримання останнім неправомірної вигоди від суб`єктів господарювання, може знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин у зазначеному кримінальному провадженні. На даний час органом досудового розслідування встановлюється факт можливого систематичного вчинення підозрюваним ОСОБА_4 аналогічних злочинів, з огляду на що орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний може вчинити аналогічний злочин під час здійснення своїх службових повноважень, або, вчиняючи тиск на свідків, зокрема й на свідка ОСОБА_7 , може вчинити інший злочин.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчого тим, що підозра є явно необґрунтованою, оскільки ОСОБА_4 не є суб`єктом даного кримінального правопорушення через те, що не уповноважений був підписувати будь-які відповіді, розглядати та вирішувати по суті звернення громадян чи проводити перевірки, а усі надані відповіді ОСОБА_8 за підписом керівників відділу, на яких ОСОБА_4 не може здійснювати вплив. Так, протягом 2023-2024 років посадовими особами Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці заходи контролю відносно ФОП ОСОБА_7 не здійснювались, та, відповідно, протоколи про адміністративні правопорушення не складалися, проте 08 грудня 2023 року до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці заходи контролю за належністю надсилалася скарга ОСОБА_9 щодо неофіційного працевлаштування та невиплати заробітної плати в розмірі 50 000 грн. ФОП ОСОБА_7 , яке розглянуте у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», а також в межах розгляду вказаної скарги та з метою з`ясування обставин, викладених у скарзі, на адресу ФОП ОСОБА_7 направлявся запит про необхідність надання інформації та документів з питань, що викладені у зверненні, однак жодної відповіді від ФОП ОСОБА_7 не надходило. За результатами проведеної роботи заявнику ОСОБА_9 письмово повідомлено про розгляд її скарги, яку направлено засобами поштового зв`язку 26 грудня 2023 року. Отже, на думку сторони захисту, у головного державного інспектору відділу з питань праці центрального регіону управління інспекційної діяльності у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління з питань праці ОСОБА_4 після надання відповіді на звернення ОСОБА_9 були відсутні будь-які повноваження щодо вжиття заходів контролю стосовно ФОП ОСОБА_7 , та, як наслідок, складання/не складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім цього, ризики, на які посилається слідчий, на думку сторони захисту, є недоведеними і не обґрунтованими, з огляду на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, зокрема має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітнього сина, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Окрім цього, родина ОСОБА_4 є тимчасово переміщеними особами, винаймають житло в м. Дніпрі. Підозрюваний у своєму віці переніс інсульт, має інвалідність ІІІ групи та постійно перебуває під наглядом лікарів, з огляду на що підозрюваному, для утримання сім`ї в належному стані, оплати оренди житла, є необхідність працювати, а стан здоров`я підозрюваного не дозволяє утримувати останнього під вартою, тоді як стороною обвинувачення не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти заявленим ризикам, а тому просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час із забороною покидати місце проживання у період часу з 22:00 год. до 06:00 год.

Заслухавши думку прокурора, міркування підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, а також оригінали матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення, в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії, з використанням наданого їй службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, за який санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

18 січня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин він, будучи службовою особою наділеною владними повноваженням зі складання протоколів про адміністративну відповідальність, зокрема, у сфері державного контролю за додержанням законодавства про працю, обіймаючи посаду головного державного інспектора відділу з питань праці центрального регіону управління інспекційної діяльності у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, 11 січня 2024 року о 13:48 год., перебуваючи у невстановленому під час досудового розслідування місці, виконуючи покладені на нього обов`язки, будучи службовою особою, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, переслідуючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи умисел на одержання неправомірної вигоди, під час телефонної розмови оголосив ОСОБА_7 протиправну вимогу про надання йому неправомірної вигоди в розмірі 1 000 доларів США за невжиття заходів щодо притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, а саме не складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 41 КУпАП, а також за не перешкоджання законній господарській діяльності. У подальшому, 16 січня 2024 року о 18:47 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому під час досудового розслідування місці, з метою власного незаконного збагачення, переслідуючи умисел на одержання неправомірної вигоди, під час телефонної розмови повторно оголосив ОСОБА_7 протиправну вимогу про надання йому неправомірної вигоди у розмірі 1 000 доларів США за невжиття заходів щодо притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, а саме не складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 41 КУпАП, а також за не перешкоджання законній господарській діяльності. Після цього, 17 січня 2024 року о 14:10 год. ОСОБА_4 , знаходячись біля адміністративної будівлі за місцем служби у АДРЕСА_3 , одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 30 000 грн., за невжиття заходів щодо притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності та повернувся до службового кабінету, що органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення, в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії, з використанням наданого їй службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди фактичними даними заяви ОСОБА_7 від 12 січня 2024 року про вчинення відносно нього кримінального правопорушення у зв`язку з вимаганням у нього ОСОБА_4 неправомірної вигоди за не складання протоколу про адміністративне правопорушення, протоколів допиту свідка ОСОБА_7 , даних протоколу огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_7 з перепискою ОСОБА_4 з останнім у месенджері «Вайбер» за 11, 15-17 січня 2024 року, протоколу огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 17 січня 2024 року, що сукупно з даними службових документів стосовно розгляду звернення ОСОБА_9 , довідки про проведення інформаційно-роз`яснювального заходу протоколу обшуку від 17 січня 2024 року службового кабінету та протоколу затримання ОСОБА_4 від 17 січня 2024 року за місцем роботи ОСОБА_4 з виявленням при особистому обшуку іденифікованих грошових коштів, викривають роль ОСОБА_4 у поставленому йому за вину злочині.

Тому прокурором наведені достатні докази для підтвердження фактів неправомірності вигоди, виявленої в службовому кабінеті ОСОБА_4 , що є причиною виникнення підозри, які за практикою тлумачення обґрунтованості підозри Європейським Судом з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 28.10.94 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (скарга № 14310/88) не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що безсумнівно доводять винуватість у злочині до ступеня, необхідного для засудження обвинувальним вироком чи, принаймні, висунення обвинувачення в формі обвинувального акта, що складає процесуальну мету вже наступних стадій кримінального провадження.

Відповідно, прокурором наведені вагомі докази викриття «на гарячому», внаслідок чого належить визнати доказаним існування "обґрунтованої підозри" для застосування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Поставлена під сумнів вагомість доказів викриття ОСОБА_4 на початковому етапі розслідування у поєднанні із спірною попередньою правовою кваліфікацією скоєного заохочує сторону захисту до обстоювання своєї правової позиції, щонайменше з іншими менш тяжкими наслідками кримінально-правового характеру, проте слідчий суддя, констатуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , не вправі до висунення обвинувачення наперед розв`язувати питання за ч. 3 ст. 190 КПК України, а обстоювана стороною захисту позиція невинуватості підозрюваного в інкримінованих злочинах підлягає ретельній перевірці, після чого прокурор вправі буде змінити обсяг підозри або прийняти інше рішення, передбачене ст. 283 КПК України.

У зв`язку з цим доводи сторони захисту про неналежність ОСОБА_4 , до суб`єкту вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя прийняти до уваги не може, зважаючи також на те, що органом досудового розслідування інкримінується вимагання неправомірної вигоди службовою особою за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 41 КУпАП відносно ФОП ОСОБА_7 , тоді як згідно п.5 посадової інструкції ОСОБА_4 наділений повноваженнями зі складання протоколів про адміністративну відповідальність згідно КУпАП в тому числі у сфері додержання законодавства про працю.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.ч. 6, 7 ст. 176 КПК України.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» слідчий суддя приймає до уваги, що суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі, який сукупно з обставинами затримання особи «на гарячому», а також оголошеного в країні воєнного стану, проведення воєнних дій на кордонах Дніпропетровщини, та часткової окупації військами російської федерації територій на сході та півдні України, збільшує ризик переховування з переходом лінії фронту, а сама по собі наявність у підозрюваного місця мешкання, дружини та дитини, не виключає вказаного ризику і не переважає над обставинами суворості міри покарання, яка загрожує підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна.

До того ж протоколи допиту викривача ОСОБА_7 в своїй сукупності дають підстави вважати наявними соціальні зав`язки, які можуть бути використані, як для помсти викривачу, так і з метою незаконного впливу на учасників кримінального провадження, в тому числі на свідків та експертів у цьому провадженні. При цьому обрані підозрюваним заходи перестороги від викриття вказують на обізнаність з формами та методами роботи органів досудового розслідування, доводячи ризик опанування підозрюваним з можливістю використання на свободі навичків протидії їх дієвості, що сукупно свідчить про наявність і доведеність ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя вважає доведеними ризики за п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, використовуючи свої службові зв`язки, може знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин у зазначеному кримінальному провадженні, та, не будучи обмеженим у пересуванні та комунікації зможе вчинити інше кримінальне правопорушення з використанням службового становища.

Таким чином, прокурором у з`ясованих обставинах надані переконливі докази того, що на цьому етапі досудового розслідування наявні достатні підстави вважати існуючими ризики перешкоджання встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилення від відповідальності, запобігання чому складає легітимну мету за п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні, що виправдовують характерний для тримання під вартою ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

За таких обставин, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням тяжкості повідомленої підозри, яка допускає застосування тримання під вартою згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним ризикам переховування, впливу на інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування з моменту фактичного затримання, тобто з 14 год. 14 хв. 18 січня 2024 року до 14 год. 14 хв. 18 березня 2024 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в умовах воєнного стану не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

Стосовно доводів захисника про неналежний стан здоров`я, який унеможливлює утримання підозрюваного в умовах ізоляції в установі виконання покарання слідчий суддя враховує, що надані захисником останнього документи за 2020-2021 роки не містять відомостей щодо медичних протипоказань чи неможливості підтримання стану здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення.

При цьому, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складає з 01 січня 2024 року від 60 560 до 242 240 гривень.

Таким чином, зважаючи на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, зухвалість способу вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , розмір неправомірної вигоди, зухвалість інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного, його майновий стан та доходи за місцем служби, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним визначити розмір застави у межах, визначених ст. 182 КПК України та визначити її у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн., оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, зупинення його злочинної діяльності.

Керуючись ст. ст. 131 , 176-178 , 193 -197, 199 КПК України , слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 12 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000097 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 3 ст. 368 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 14 год. 14 хв. 18 березня 2024 року, з утриманням в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Визначити строк дії ухвали до 18 березня 2024 року.

ОСОБА_4 , може бути звільнений під заставу 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) гривень, тобто 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно з ст. 194 КПК України на строк дії ухвали до 18 березня 2024 року:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідком ОСОБА_7 , іншими свідками у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_4 , з моменту звільнення з-під варти вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 23 січня 2024 року о 17:40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1