Дата документу 05.09.2023 Справа № 331/4659/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/4659/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/936/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Червоний Перекоп Каховського району Херсонської області, громадянки України, незаміжньої, яка має вищу освіту, займала посаду провідного спеціаліста сектору загальної середньої освіти відділу освіти виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, зареєстрована в АДРЕСА_1 , та проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисника - адвоката ОСОБА_8 .

Захисник-адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 07 квітня 2023 року, яким визнано ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади строком на 15 років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і тим, що вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час досудового та судового слідства не здобуто жодних переконливих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_6 у пред`явленому їй обвинуваченні, і оцінка яких була б позбавлена обґрунтованих сумнівів щодо доведеності участі обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, а відповідно до положень Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку захисника сумнівний характер вчинення обвинуваченою інкримінованого їй суспільно-небезпечного діяння, не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв як в положеннях ч.3 та ч.4 ст. 17 КПК України, з яких випливає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини такої особи тлумачаться на її користь, так і практиці Європейського суду з прав людини.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, є надуманими та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні допит обвинуваченої не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст.323 КПК України, при цьому обвинувачена викликалася до суду як за місцем своєї реєстрації, так і через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явилась.

Допитана свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що їй відома ОСОБА_6 , яка після окупації м. Бердянська стала співпрацювати з російськими окупантами та була призначена на посаду керівника відділу освіти мерії м.Бердянська, але їй відомо, що при призначенні на посаду, у кабінеті ОСОБА_6 були присутні двоє окупантів зі зброєю у руках, тобто ОСОБА_6 зайняла вищезазначену посаду та співпрацювала з окупаційною владою під примусом, під впливом погроз, а не добровільно.

Отже, на думку захисника, дослідженні в сукупності докази сторони обвинувачення є недостатніми для того, аби зробити висновок про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки всі сумніви відповідно до положень ст. 62 Конституції України мають бути трактовані на користь обвинуваченої.

Захисник вважає, що мало місце істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що спричинило невідповідність висновків суду фактичним обставинам, а відтак оскаржуваний вирок підлягає скасуванню.

Як зазначено у вироку суду, згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п.1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV) від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зс рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

15 березня 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

21 квітня 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Так, 24 лютого 2022 року, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30 квітня 2022 року», Бердянська міська територіальна громада Бердянського району включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 29 червня 2022 року.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон): тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація російською федерацією територій України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Крім того, згідно:

- п.6 ст.11 Закону: окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самовря-дування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг;

- п.7 ст.11 Закону: тимчасово окупована Російською Федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

У першій декаді травня 2022 року, точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені, невстановленими особами з числа окупаційної адміністрації російської федерації у м.Бердянськ Запорізької області запропоновано ОСОБА_6 , всупереч передбачених Конституцією України Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування» порядку, зайняти посаду в.о. начальника відділу освіти мерії м.Бердянськ, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Університетська, буд. 33, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади - мерії м.Бердянська, на що остання надала добровільну згоду та була призначена окупаційною адміністрацією російської федерації на зазначену посаду.

Відповідно до займаної посади на ОСОБА_6 покладено обов`язки щодо організації і здійснення контролю за навчальним процесом у закладах освіти м.Бердянськ, в тому числі:

- призначення та звільнення директорів шкіл, підбір кадрів у навчальних закладах;

- організація та контроль видачі заробітної плати відділу освіти мерії м.Бердянськ та навчальним закладам у м.Бердянськ;

- контроль за виконанням обов`язків підлеглими її працівниками.

У подальшому, 11 травня 2022 року, ОСОБА_6 , діючи умисно, перебуваючи у м.Бердянськ, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, використовуючи надані їй владні повноваження, разом із невстановленим досудовим розслідуванням представником федеральної служби безпеки рф на ім`я ОСОБА_10 проводила нараду з директорами закладів освіти, що підпорядковані відділу освіти виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, під час якої пропагувала серед них необхідність продовження роботи у закладах освіти під керівництвом окупаційної влади рф, намагалася їх схилити до співпраці та спонукала до написання відповідних заяв про добровільну згоду на подальшу роботу під керівництвом рф.

Того ж дня, ОСОБА_6 , використовуючи надані їй владні повноваження, звільнила з посад своїми наказами директорів шкіл, що були незгодні на подальшу роботу під керівництвом окупаційної влади рф.

Крім того, 23 травня 2022 року ОСОБА_6 , під час спілкування з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_10 , повідомила останньому, що представила нового директора дитячо-юнацької спортивної школи.

Далі, 25 травня 2022 року ОСОБА_6 , використовуючи надані їй владні повноваження, під час спілкування з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_11 , надала згоду останньому щодо працевлаштування осіб на роботу до навчальних закладів, а також повідомила, що формується новий штат, обрано декілька нових директорів шкіл та розповіла яким чином відбувається прийом та оформлення на роботу.

26 травня 2022 року ОСОБА_6 , під час спілкування з незаконно призначеним окупаційною владою в.о. мера м.Бердянськ ОСОБА_12 , погодилася на пропозицію останнього прийти у призначений час на прийом для обговорення документів щодо будівельних матеріалів, які вона раніше йому надала.

Далі, 27 травня 2022 року ОСОБА_6 , під час спілкування з особою на ім`я ОСОБА_13 , обговорила з останньою проблеми питання щодо відсутності учнів у школах, необхідності відкриття всіх шкіл міста, можливості видачі документів про освіту російського зразку, а також повідомила, що в неї вже усі штатні розписи перероблені на російський зразок. Крім того, ОСОБА_6 повідомила, що підготувала наказ про звільнення всіх працівників відділу освіти та закладів освіти м.Бердянськ, а потім буде приймати заяви на працевлаштування від тих, хто бажає залишитися працювати під керівництвом окупаційної влади рф. При цьому, ОСОБА_6 повідомила, що вже надала до мерії документи щодо погодження видачі заробітної плати.

У той же день, ОСОБА_6 , під час спілкування з невстановленою досудовим розслідуванням особою, повідомила останньому, що була на прийомі у в.о. мера м.Бердянськ ОСОБА_12 , який підписав їй усі службові документи, що вона готувала.

Далі, 30 травня 2022 року ОСОБА_6 , використовуючи надані їй владні повноваження, повідомила особі на ім`я ОСОБА_14 , що у відділу освіти мерії м.Бердянськ буде новий рахунок у новому банку, а також про те, що 01 червня 2022 року буде нарада директорів шкіл, на якій розкажуть про процес подальшої роботи та навчальний процес під керівництвом окупаційної влади рф.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, незаконно, підтримуючи діяльність окупаційної адміністрації держави-агресора в м.Бердянськ Запорізької області, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, добровільно зайняла посаду в.о. начальника відділу освіти мерії м.Бердянськ, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Університетська, буд.33, та на виконання наданих їй владних повноважень, виконувала обов`язки щодо організації і здійснення контролю за навчальним процесом у закладах освіти м.Бердянськ, у тому числі: призначення та звільнення директорів шкіл, підбір кадрів у навчальних закладах; організації та контролю видачі заробітної плати відділу освіти мерії м.Бердянськ та навчальним закладам у м.Бердянськ; контроль за виконанням обов`язків підлеглими їй працівниками.

Заслухавши доповідь судді; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження, що стороною захисту не заперечується та не спростовано.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченої ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції була опублікована у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» випуск №176 від 01 вересня 2023 року; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду вказаним вимогам закону відповідає. Суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Як зазначено вище, судовий розгляд зазначеного провадження здійснювався за відсутністю обвинуваченої ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, знає про розпочате щодо неї кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (м.Бердянськ), з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження).

У зв`язку з цим обвинувачена ОСОБА_6 не була допитана судом в якості обвинуваченої по суті висунутого їй обвинувачення.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені статтею 297-5 КПК України.

Захист обвинуваченої за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_8 .

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що їй відома ОСОБА_6 , яка після окупації міста Бердянська стала співпрацювати з російськими окупантами та була призначена на посаду керівника відділу освіти мерії м.Бердянська. Зі слів директорів шкіл, які після окупації залишились у м.Бердянську, з якими свідок мала спілкування, їй відомо, що ОСОБА_6 проводила наради в присутності представників окупаційної влади та осіб зі зброєю, пропонувала співпрацювати з окупантами, а хто був не згоден - звільняла, також здійснювала тиск на батьків, щоб дітей відправляли до навчальних закладів.

Крім того, в судовому засіданні дослідженні письмові докази:

- наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 05 липня 2022 року» (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14 липня 2022 р. №152), згідно з яким Бердянська міська територіальна громада Бердянського району включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 29 червня 2022 року;

- лист щодо виконання доручення від 12 травня 2022 року (т.1 а.п.179), відповідно до якого в рамках виконання доручення по кримінальному провадженню № 0000075 від 19 березня 2022 року встановлено осіб, які перейшли на бік ворога в умовах воєнного стану шляхом надання своєї згоди на співробітництво з російською федерацією, а саме: ОСОБА_6 надала згоду на співпрацю з окупаційною військовою адміністрацією рф, яку останніми незаконно призначено керівником відділу освіти виконавчого комітету Бердянської міської ради. ОСОБА_6 проводить роботу з персоналом відділу, під час якої схиляє їх до співпраці з окупаційною військовою адміністрацією рф. Крім цього, в подальшому ОСОБА_6 за завданням представників спецслужб рф повинна організувати навчальний процес за «російською програмою»;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 02 серпня 2022 року (т.1 а.п.194,195), згідно з яким слідчим у присутності представника ПрАТ «ВФ Україна» на підставі постанови прокурора вилучений оптичний диск з інформацією в електронному вигляді, з якого відповідно до протоколу від 16 серпня 2022 року (т.1 а.п.196) виготовлено копію;

- протокол огляду від 29 жовтня 2022 року (т.1 а.п.197-206), з якого убачається, що предметом огляду є диск «Titanum» типу CD-R, на який маркером чорного кольору нанесено пояснювальний напис: «Копія диску тимчасового доступу від 02 серпня 2022 року (ПрАТ «ВФ Україна)». Оглянувши зміст інформації, яка міститься у файлі 2-1 встановлено, що в ньому наявна інформація, що стосується вхідних та вихідних з`єднань телефонного номера НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , із зазначенням місця виходу в ефір, дати та часу початку, кінця та тривалості з`єднання, номерів ІМЕІ та номерів телефонів, з якими було здійснено з`єднання, адреси базових станцій в межах здійсненого сеансу зв`язку, SMS-повідомлень за період з 01 лютого 2022 року по 04 липня 2022 року. При цьому встановлено, що остання була переважно в м.Бердянську та с.Азовське Бердянського району Запорізької області. Безпосередньо до протоколу з вказаного файлу встановлено дані станом на 01 лютого 2022 року, 01 березня 2022 року, 01 квітня 2022 року, 01 травня 2022 року, 17 червня 2022 року та 01 липня 2022 року. (таблиця № 1);

- відповідь щодо виконання доручення за № 59/14/3811нт від 16 серпня 2022 року (т.1 а.п.213), згідно з якою в результаті проведеного комплексу пошукових заходів отримана інформація щодо фактичного місцезнаходження ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території в м.Бердянську Запорізької області, територія якого з 28 лютого 2022 року знаходиться під окупацією представників збройних сил російської федерації та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Також оперативним шляхом встановлено, що ОСОБА_6 не має наміру виїжджати на підконтрольну українській владі територію України;

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 17 липня 2022 року (т.2 а.п.6-22), проведеної на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2022 року (т.2 а.п.5), в період з 17 травня 2022 року по 16 липня 2022 року. Під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії було знято інформацію з електронних комунікаційних мереж мобільного телефонного номеру НОМЕР_1 , яким користувалась ОСОБА_6 , а саме випливає, що під час телефонних розмов з іншими абонентами ОСОБА_6 підтверджує використання саме цього номеру телефона, співрозмовникам представляється як виконуюча обов`язки начальника відділу освіти мерії міста Бердянська, вирішує кадрові питання, питання функціонування закладів навчання, питання розробки певних документів, видачу наказів про прийом на роботу та звільнення.

Згідно з дослідженими речовими доказами (т.1 а.п.184, 185) ОСОБА_6 підписала наказ № 29-к від 11 травня 2022 року про звільнення ОСОБА_16 - директора загальноосвітньої школи № 4 та про звільнення ОСОБА_17 - директора НВК№1, як (мовою оригіналу) «И.о. начальника отдела образования мэрии г.Бердянска Запорожской области».

Отже, сукупністю досліджених доказів поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України, добровільно зайняла посаду в.о. начальника відділу освіти мерії м.Бердянськ, тобто в незаконно створеному органі на тимчасово окупованій території, та на виконання наданих їй владних повноважень виконувала обов`язки щодо організації і здійснення контролю за навчальним процесом у закладах освіти м.Бердянськ, у тому числі: призначення та звільнення директорів шкіл, підбір кадрів у навчальних закладах; організації та контролю видачі заробітної плати відділу освіти мерії м.Бердянськ та навчальним закладам у м.Бердянськ; контроль за виконанням обов`язків підлеглими їй працівниками.

Вказаний факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , які узгоджуються з письмовими доказами, зокрема відомостями з відповідей щодо виконання доручень від 12 травня 2022 року, № 59/14/3811нт від 16 серпня 2022 року, згідно з якими ОСОБА_6 надала згоду на співпрацю з окупаційною військовою адміністрацією рф, яку останніми незаконно призначено керівником відділу освіти виконавчого комітету Бердянської міської ради, остання проводить роботу з персоналом відділу, під час якої схиляє їх до співпраці з окупаційною військовою адміністрацією рф, перебувала та продовжує перебувати на тимчасово окупованій території в м.Бердянську Запорізької області і на даний час.

Окрім того, з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 17 липня 2022 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 17 травня 2022 року в період з 17 травня 2022 року по 16 липня 2022 року, убачається, що ОСОБА_6 , будучи в.о. начальника відділу освіти мерії м.Бердянськ, мала телефонні розмови пов`язані безпосередньо з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному органі влади - мерії м.Бердянська, створеному на тимчасово окупованій території України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваному вироку та з цими висновками повністю погоджується колегія суддів.

Всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Так, з телефонних розмов обвинуваченої ОСОБА_6 убачається, що остання активно підтримує режим окупаційної влади, вирішує питання щодо незаконного звільнення працівників навчальних закладів м. Бердянська через їх незгоду співпрацювати з окупаційною владою, займається формуванням нового штату працівників, зокрема з числа громадян України, вирішує інші питання щодо організації роботи освітніх закладів на території м. Бердянська при окупаційній владі.

Зазначене є свідченням невимушеності її поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо неї, а відтак, і цілковитої добровільності її дій.

Доводи захисника стосовно того, що обвинувачена зайняла вищезазначену посаду під примусом, а також погроз, жодними доказами не підтверджені.

При апеляційному розгляді захисник зазначив, що його така думка ґрунтується на показаннях свідка ОСОБА_15 .

Проте, з показань зазначеного свідка, відображених вище, не убачається, що ОСОБА_6 діяла не добровільно, а доводи захисника про протилежне є припущенням.

Зокрема, свідок ОСОБА_18 окрім іншого вказала на те, що зі слів директорів шкіл, що залишились у тимчасово окупованому м.Бердянськ, їх відомо, що ОСОБА_6 проводила наради в присутності окупаційної влади та осіб зі зброєю, пропонувала співпрацювати з окупантами, а хто був не згоден - звільняла, також здійснювала тиск на батьків, щоб дітей відправляли до навчальних закладів.

Отже, з цих показань убачається, що саме ОСОБА_6 здійснювала тиск на інших в присутності окупаційної влади та осіб зі зброєю, а не сама знаходилась під тиском останніх.

З телефонних розмов ОСОБА_18 з іншими особами, які зафіксовані в матеріалах за результатами негласних слідчих розшукових дій, вказаних вище, убачається, що так званий «конвой» використовувався особами, що здійснюють колабораційну діяльність, задля забезпечення їх власної безпеки, оскільки їх діяльність піддається осуду серед місцевого населення - громадян України.

В матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні відомості, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , вчиняючи дії, вказані у обвинувальному акті та у вироку суду, діяла не добровільно.

Прокурор при апеляційному розгляді зазначив, і викладене ніким не спростовано, що відповідних повідомлень як від ОСОБА_6 так і від наближених до неї осіб до правоохоронних органів з цього приводу не надходило.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності - достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні, інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винної тощо.

Свої висновки в частині призначеного покарання суд також належним чином вмотивував у вироку.

З огляду на фактичні обставини та підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину, підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 колегія суддів не убачає.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі захисника не наведено переконливого обґрунтування на спростування висновків суду, викладених у вироку, а тому вказана скарга задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 07 квітня 2023 року, яким визнано ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4