Справа № 991/8949/23
Провадження №11-сс/991/970/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

07 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду клопотання ОСОБА_5 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20 жовтня 2023 року,

УСТАНОВИЛА:

У апеляційній скарзі на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20 жовтня 2023 року ОСОБА_5 , окрім іншого, просить про проведення дистанційного судового розгляду поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

07 грудня 2023 року на електрону пошту Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшло окреме клопотання ОСОБА_5 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Колегія суддів, розглянувши клопотання ОСОБА_5 , приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

14 квітня 2022 року внесені доповнення до ч. 2 ст. 336 КПК України, якою проведення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану було віднесено виключно на розсуд суду (Закон України №2201-IX від 14.04.2022).

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1, частинами 2, 4, 5 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин. Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому на території, яка перебуває під юрисдикцією суду, або на території міста, в якому розташований суд, судовий розпорядник або секретар судового засідання цього суду зобов`язаний вручити такій особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити її документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з нею до закінчення судового засідання. Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому поза територією юрисдикції суду та поза територією міста, в якому розташований суд, суд своєю ухвалою може доручити суду, на території юрисдикції якого перебуває така особа, здійснити дії, передбачені частиною четвертою цієї статті.

Тобто, безпосередньо організація проведення судового засідання в режимі відеоконференції відповідно до ст. 336 КПК України покладається одночасно як на суд, що розглядає відповідне провадження, так і на суд (або орган досудового слідства, або установу попереднього ув`язнення, або установу виконання покарань) за територіальним місцезнаходженням учасника судового процесу, що обрав такий вид участі у засіданні.

Проте реалізація приписів частин 4, 5 ст. 336 КПК України у ході проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою власних технічних засобів із урахуванням специфіки кримінального провадження, на відмінну від адміністративного, цивільного та господарського процесів, прямо не передбачено.

До схожих висновків неодноразово приходив і Касаційний кримінальний суд у своїх рішеннях, зокрема, у справі №760/15429/20 (постанова від 01 грудня 2021 року), у справі №263/5194/15-к (ухвала від 11 листопада 2021 року), у справі № 431/1397/20 (ухвала від 03 червня 2021 року).

В клопотанні від 07.12.2023 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції ОСОБА_5 аргументує необхідність його задоволення зокрема, тимчасовою непрацездатністю та наявністю медичного висновку про тимчасову непрацездатність. Однак із доданої до клопотання скан-копії неможливо встановити до якої особи вона має відношення, оскільки в ній не вказані жодне прізвище, ім`я, по батькові. Окрім того, у самій скан-копії вказано, що вона не є документом, який може підтверджувати факт непрацездатності певної особи.

Враховуючи, що ОСОБА_5 заявив клопотання про проведення дистанційного судового розгляду поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, належно не обгрунтувавши необхідність його участі у судовому розгляді саме таким чином, не зазначає суд, якому слід доручити проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в порядку, визначеному ст. 336 КПК України, що унеможливлює призначення дистанційного судового засідання за ініціативою суду, колегія суддів вважає, що у задоволенні його клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 336, ст. 418 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про його участь в режимі відеоконференції у розгляді апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20 жовтня 2023 року поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3