ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2975/23 Справа № 202/7837/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0000138 від 05.04.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2023 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-13.12.2021 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.296 та ст.ст.75,76 КК України (далі-КК) до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком три роки;

визнано винним та засуджено за ч.3 ст.296 КК до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до призначеного покарання частково невідбутої частини покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.12.2021 року за ч.2 ст.296, ст.ст.75,76 КК, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

04 квітня 2023 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у дворі біля будинку АДРЕСА_3 , де грубо порушуючи громадський порядок в громадському місці, в частині забезпечення спокійних умов відпочинку людей, голосно висловлювався нецензурною лайкою відносно своєї співмешканки ОСОБА_10 , що завадило спокійному відпочинку інших людей навколо.

В цей же час, у дворі біля будинку АДРЕСА_3 , біля автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , що стояв на одному з паркувальних місць перед заїздом до подвір`я вказаного будинку, перебували ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , та розмовляючи між собою побачили зухвалу поведінку невідомого чоловіка, яким в подальшому виявився ОСОБА_8 , який голосно кричав та висловлювався нецензурною лайкою відносно жінки.

Через декілька хвилин, ОСОБА_8 , побачивши, що невідомі йому чоловіки спостерігають за його поведінкою, підійшов до них, тобто до ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , та почав провокувати словесний конфлікт з ОСОБА_7 , який, зокрема, зробив йому зауваження щодо його поведінки.

Після цього, не маючи на меті продовження конфлікту, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 сіли в автомобіль марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме, ОСОБА_7 на місце водія, ОСОБА_11 на переднє пасажирське місце, та намагались від`їхати з місця паркування.

В цей час, тобто приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у вказаному місці, реалізуючи раптово виниклий протиправний намір, спрямований на вчинення хуліганських дій, використовуючи такий малозначний привід, як зауваження ОСОБА_7 стосовно його поведінки на вулиці, діючи умисно, з хуліганських спонукань та явної неповаги до установлених норм поведінки у суспільстві, нехтуючи і показуючи свою зневагу до елементарних правил моральності та добропристойності, протиставляючи себе іншим громадянам, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, будучи особою, раніше судимою за хуліганство, підійшов та став спереду належного потерпілому ОСОБА_7 автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , та, заважаючи руху автомобіля, продовжив словесний конфлікт, виражений у нецензурній лексиці та погрозах на адресу ОСОБА_7 .

Далі, не зупиняючись висловлюватись нецензурною лайкою відносно ОСОБА_7 та агресивно реагуючи на його зауваження, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_8 підійшов до водійських дверей вищевказаного автомобіля, відчинив двері та використовуючи свою фізичну силу витягнув руками потерпілого ОСОБА_7 з автомобіля, в результаті чого обоє впали на землю, та перекрутились кілька разів, внаслідок чого тіло ОСОБА_7 опинилось між ногами ОСОБА_8 , які були зігнуті в колінах, скориставшись чим, ОСОБА_8 правою та лівою руками стиснутими в кулак, умисно завдав ОСОБА_7 не менше двох ударів в обличчя, а саме по правій щоці, та не менше одного удару по тильній поверхні правої кисті руки, якою ОСОБА_7 намагався закрити обличчя від ударів.

Після цього, ОСОБА_7 вирвався від ОСОБА_8 та сів за кермо належного йому автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 та почав на ньому рух, де в цей час, ОСОБА_8 , знаходячись позаду вказаного автомобіля, під час початку його руху, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, відірвав руками задній державний номерний знак з автомобіля та залишив його у себе в руках, після чого ОСОБА_7 , побачивши подальшу протиправну поведінку ОСОБА_8 , від`їхав на безпечну відстань та очікував працівників поліції, яких викликав ОСОБА_11 .

Внаслідок умисних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця з садном на його тлі на правій щоці; синця по тильній поверхні правої кисті в проекції 3-5-ї п`ясних кісток з переходом на проксимальну фалангу 4-го пальця; забійної рани по тильній поверхні правої кисті в проекції голівки 4-ї п`ясної кістки з переходом на проксимальну фалангу 4-го пальця; двох саден по тильній поверхні правої кисті в проекції міжфалангового суглобу 4-го пальця, по задній поверхні правого променево-п`ясного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 порушує питання про зміну вироку суду першої інстанції у зв`язку з неврахуванням дійсних обставин справи, неправильною кваліфікацією злочину та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Вважає, що дане кримінальне правопорушення є недоведеним та не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки як досудовим розслідуванням, так і судовим слідством не було встановлено у даному конкретному випадку об`єкт та мотив вчинення злочину, а саме не встановлено, на що саме були спрямовані злочинні дії: на порушення громадського порядку (з мотивів явної неповаги до суспільства із поєднанням з особливою зухвалістю або винятковим цинізмом) чи на завдання тілесних ушкоджень певній особі.

Крім того, посилаючись на правовий висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 04.10.2012 року (справа №5-17кс12) та п.п.4,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року Про судову практику у справах про хуліганство, зазначає, що його дії свідчать про наявність у нього умислу саме на спричинення потерпілим тілесних ушкоджень та в його діях не було встановлено ознак виняткового цинізму чи особливої зухвалості при спричиненні потерпілим тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений стверджує, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК та його дії мають кваліфікуватися за ч.1 ст.125 КК, що підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, його показаннями, показаннями потерпілого та свідків, допитаних у судовому засіданні, які є послідовними та узгодженими між собою.

Враховуючи вищевикладене, обвинувачений просить апеляційний суд змінити вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2023 року, перекваліфікувати його дії, змінивши правову кваліфікацію з ч.3 ст.296 КК на ч.1 ст.125 КК, призначити йому покарання за ч.1 ст.125 КК, з урахуванням правової оцінки обставин та із застосуванням положень ст.75 КК звільнити його від відбування покарання з іспитовим терміном.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення обвинуваченого і його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги та який наполягали на її повному задоволенні, вислухавши прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.3 ст.296 КК, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжуються особливою зухвалістю та вчинене особою, раніше судимою за хуліганство, ґрунтуються на зібраних по справі, перевірених в порядку ч.3 ст.349 КПК та оцінених судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, а тому доводи апеляційної скарги в частині оспорювання обвинуваченим фактичних обставин кримінального провадження та, як наслідок, правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_8 судом апеляційної інстанції, відповідно до приписів ч.2 ст.394 КПК, не перевіряються.

Як зміст самої апеляційної скарги обвинуваченого, так і надані ним пояснення апеляційному суду свідчить про те, що обвинуваченим ОСОБА_8 не оспорюється дотримання місцевим судом визначених ч.ч.3,4 ст.349 КПК вимог щодо порядку спрощеного судового розгляду даної справи, а навпаки, як зазначив обвинувачений під час апеляційного розгляду, місцевий суд належним чином з`ясовував його ставлення до висунутого обвинувачення, яке він визнав у повному обсязі, з`ясував його думку щодо можливість спрощеного порядку судового розгляду та ретельно роз`яснив йому правові наслідки у такому разі щодо неможливості апеляційного оскарження вироку суду з приводу оспорювання фактичних обставин справи, з`ясував його право на захист, у зв`язку з чим він не просив залучити до участі у справі захисника та добровільно погодився на спрощений порядок розгляду даного кримінального провадження, сподіваючись отримати умовний термін покарання.

Отже, за наведених обставин, апеляційним судом порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК та роз`яснюючих положень п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК, відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що згідно ст.66 КК пом`якшує покарання, суд визнав - щире каяття.

Обставиною, що згідно ст.67 КК обтяжує покарання, суд визнав - вчинення правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також місцевий суд, дотримуючись вимог ч.1 ст.71 КК, правильно призначив обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків, оскільки злочин у цій справі він вчинив під час відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, призначеного йому за вироком Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська від 13.12.2021 року за ч.2 ст.296 та ст.ст.75,76 КК.

З таким висновками місцевого суду погоджується й колегія суддів та вважає, що призначений вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідатиме визначеним статтями 50, 65 КК загальним засадам та меті покарання, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. Переконливих аргументів, які б вказували на наявність підстав для пом`якшення покарання або на можливість повторного застосування положень ст.75 КК, на чому наполягає апелянт, стороною захисту не наведено, а суд апеляційної інстанції таких підстав не вбачає з огляду на вимоги закону України про кримінальну відповідальність ( ст. ст.75, 78 КК ) та право суду на «судову дискрецію» у виборі виду і розміру покарання, яке призначено в межах санкції статті кримінального закону за ч.3 ст.296 КК, є мінімально можливим, а остаточне покарання відповідає вимогам ч.1 ст.71 КК.

Таке покарання, на переконання апеляційного суду, є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає, а вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2023 року є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.370 КПК. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2023 рокущодо нього за ч.3 ст.296 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4