Справа № 676/6677/23
Провадження № 1-кп/676/106/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001099 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з фаховою передвищою освітою, який не одружений, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, утриманців не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2023 року близько 18.30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку по АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи з кримінально протиправною недбалістю, кулаком своєї правої руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_5 та не врахував, що потерпілий, який знаходився у дверній проймі, не втримавшись на ногах від удару, втратив рівновагу та впав з висоти власного зросту, вдарившись при цьому обличчям об бетоновану площину. Внаслідок вказаних протиправних дій, в результаті падіння та удару обличчям об бетоновану площину ОСОБА_3 спричинив з необережності потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що того вечора на грунті вживання алкогольних напоїв між ним та потерпілим виникла суперечка, тому він вдарив ОСОБА_5 , який від удару впав на бетонні сходи. Товариш, у якого вони були в гостях, викликав швидку допомогу. Він намагався привести потерпілого до тями. Після цього алкоголь більше не вживав. Цивільний позов визнав, не заперечує спричинення в тому числі моральної шкоди, яку необхідно відшкодувати, оскільки потерпілий продовжує лікуватися та якому потрібний час на відновлення.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що того дня приблизно о 17.30 год. він повертався з роботи, зайшов до сусіда ОСОБА_7 , випити. Туди також прийшов ОСОБА_3 , вони разом вживали алкоголь. Коли він виходив з будинку, в дверях ОСОБА_3 наздогнав його, лівою рукою розвернув до себе, а правою вдарив в обличчя. Від удару він впав, вдарився головою об бетонну підлогу, втратив свідомість. До тями прийшов в реанімації. В лікарні перебував близько двох тижнів. Цивільний позов підтримав, пояснив, що моральну шкоду оцінив у 50 000 грн., оскільки від отриманої травми ще пошкодився зір, який не відновився досі, тому треба буде ще лікувати. Зазначив, що на суворому покаранні не наполягає, не хоче, щоб обвинувачений відбував реальне покарання у виді позбавлення волі.

На підставі частини третьої статті 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин та розміру завданої шкоди, які ніким не оспорюються, і вважає достатнім обмежитись тільки допитом потерпілого та обвинуваченого, а також дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого. Судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їхньої позиції, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за статтею 128 КК України як спричинення необережного тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя в момент спричинення.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому та цивільний позов визнав, заявив про готовність відшкодувати спричинену шкоду, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо; у якості обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім того, судом враховано, що відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, вимог частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає можливим погодитись з позицією прокурора та призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті 128 КК України із застосуванням положень статті 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити за правилами статті 100 КПК України.

Вирішуючи питання за цивільним позовом ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Судом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що внаслідок необережного тяжкого тілесного ушкодження, спричиненого ОСОБА_3 , потерпілий перебував на лікуванні, придбавав медикаменти, що підтверджується відповідними розрахунковими квитанціями про придбання медичних препаратів.

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (стаття 1195 ЦК України).

Суд також погоджується, що внаслідок вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, потерпілий переніс і на даний час продовжує переносити моральні страждання.

Судом враховано також практику Європейського суду з прав людини, який зазначав, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 і шкодою, заподіяною потерпілому ОСОБА_5 в результаті цих дій, характер немайнових втрат, які він поніс, суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди, яка заявлена потерпілим та визнана обвинуваченим, підлягає стягненню у повному обсязі.

Таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню.

Обвинуваченому запобіжний захід не обирався і сторонами перед судом питання про його обрання не ставилось, тому у суду відсутні підстави для його застосування.

Керуючись статтями 65, 66, 128 КК України, статтями 100, 124, 367-371, 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні медичну картку стаціонарного хворого №1/3025/23, DVD-R диск із аудіо записом розмови між оператором ОДС та особою, яка здійснила виклик ШМД залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 11220 (одинадцять тисяч двісті двадцять) грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1