КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7773/2023 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Морозівка, Баришівського району, Київської області, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.10.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України Баришівським районним судом Київської області до покарання у виді позбавлення волі 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 07.12.2020 за ч. 2 ст. 186 КК України Баришівським районним судом Київської області до покарання у виді позбавлення волі на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений відбування покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки;

- відносно останнього 09.09.2021 скеровано обвинувальний акт до Баришівського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_10 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29.01.2024 року включно, без визначення розміру застави та утримувати в державній установі "Київський СІЗО" Міністерства юстиції України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 , більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, передбачений ст. 181 КПК України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною.

Апелянт вказує на те, що у ході розгляду, прокурор підтримав клопотання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак не надав суду жодних доказів чи доводів щодо наявності та обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилався у клопотанні, відповідно і необхідності у обранні саме такого запобіжного заходу. При цьому, також не навів цих конкретних ризиків, які можуть існувати і за наявності яких по відношенню підзахисного ОСОБА_7 може бути застосована міра запобіжного заходу виключно у вигляді тримання під вартою, а подане ним клопотання ґрунтується лише на припущеннях.

При цьому слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не навів достатніх мотивів і конкретно не обґрунтував, чому саме клопотання прокурора підлягає до задоволення і з яких міркувань суд прийшов до висновку щодо його задоволення, а послався на ч. 3 ст. 331, ч. ч. 2, 3 ст. 199 та лише на загальні положення ст. 177 КПК України, зазначивши, що з метою запобігти спробам переховуватися та ухилитися від суду, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, суд приходить до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та вважає за доцільне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні та задоволенні клопотання прокурора також не взято до уваги те, що він є людиною молодого віку, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, має матір - ОСОБА_11 , яка перенесла складні хірургічні операції, у зв`язку із онкологічним захворюванням і є інвалідом третьої групи, має незадовільне здоров`я, а також малолітню сестру - ОСОБА_12 2012 року народження, які на даний час потребують від нього фізичної та матеріальної допомоги.

Крім того, особисто ОСОБА_7 також має незадовільний стан здоров`я. Вищенаведені обставини були підтверджені наданими суду відповідними медичними документами стосовно вищевказаних осіб, які суд при розгляді клопотання прокурора долучив до матеріалів справи, але безпідставно не взяв їх до уваги і не дав їм належної правової оцінки при вирішенні питання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Також апелянт вказує на непричетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується йому, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та зазначає, що органами досудового розслідування не здобуто достатніх і переконливих доказів щодо причетності ОСОБА_7 до розбійного нападу, вчиненого стосовно потерпілої ОСОБА_13 02.11.2023 року. До ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисникане підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003846 від 03.11.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 листопада 2023 року, приблизно о 18 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на залізничній станції «Нова троянда», за адресою: Київська область, Броварський р-н, с. Морозівка, побачив ОСОБА_13 , яка рухалась в напрямку будинку №28 по провулку Святоуспенському, де у нього виник злочинний умисел вчинити напад з метою заволодіння майном останньої, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків, ОСОБА_7 , в цей час почав переслідувати ОСОБА_13 , після чого за пагорбом, що знаходиться за координатами: 50.358069.31.210023 за адресою: Київська область, Броварський р-н, с. Морозівка, підбіг до потерпілої ОСОБА_14 та наніс 1 (один) удар своєю правою рукою в область обличчя останньої, а саме в праву сторону, внаслідок чого потерпіла втратила рівновагу та впала на землю, на трав`яне покриття.

В подальшому, з метою недопущенням можливого фізичного опору з боку потерпілої ОСОБА_13 , ОСОБА_7 відразу насів зверху на потерпілу та почав продовжувати наносити удари обома руками по обличчю останньої, таким чином ОСОБА_7 подолав можливість потерпілої чинити йому опір.

Продовжуючи реалізацію свого умислу на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілої, ОСОБА_7 користуючись її безпорадним станом, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2402-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє на всій території України до цього часу, зірвав шкіряну сумку чорного кольору, належну потерпілій, яка знаходилася на плечі ОСОБА_13 , в якій були особисті речі останньої, а саме: ключі від будинку, роботи, автомобіля «Volkswagen » та від поштових скриньок, павербанк світло-бежевого кольору, транспортна картка з № НОМЕР_1 , банківська картка «Сенс банк», банківська картка для виплат «ПриватБанк» з № НОМЕР_2 , банківська картка універсальна «ПриватБанк» з номером № НОМЕР_3 , зарплатна картка «ОТР банк» з № НОМЕР_4 , кредитна картка «ОТР банк» з № НОМЕР_5 , грошові кошти у сумі 18 000 тис. грн. та гаманець червоного кольору.

Після чого, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши своїми діями майнової шкоди потерпілій ОСОБА_13 на загальну суму 18 000 тисяч гривень.

Окрім цього, в результаті протиправних дій ОСОБА_7 до потерпілої ОСОБА_13 , останній були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми головного мозку, відкритого перелому кісток носу, забій грудної клітини, садна обличчя, гематоми верхньої та нижньої повіки з обох боків, гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей.

27.11.2023 ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України в рамках даного кримінального провадження, а саме, що він підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану.

28.11.2023 слідчий СВ Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, лейтенант поліції ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7

30.11.2023 ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29.01.2024 року включно, без визначення розміру застави та утримувати в державній установі "Київський СІЗО" Міністерства юстиції України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення у справі «IlgarMammadov v. Azerbaijan» п. 88).

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя суду першої інстанції, всупереч твердженням апелянта, встановив, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Це підтверджено дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу, з метою здійснення подальшого розслідування.

Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні фактичними даними, які містяться у протоколі прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_16 про вчинення кримінального правопорушення від 02.11.2023 року, протоколі огляду місця події від 02.11.2023 року, протоколі допиту потерпілої; протоколах допитів свідків та інших матеріалах кримінального провадження, в сукупності, які на даній стадії процесу свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення та підозрюваний ОСОБА_7 причетний до цієї події.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі доведених органом досудового розслідування та прокурором обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що слідчий суддя, на даному етапі провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи наявна причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Також колегією суддів, всупереч твердженням апелянта, встановлено, що як слідчим у клопотанні, так і прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального праовпрушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків слугувало підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджує недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, враховуючи особу підозрюваного, який не працює, має постійне місце проживання, раніше судимий, будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків та запобігти можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вбачається доцільним застосування саме такого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

При цьому доводи підозрюваного щодо здійснення ним опіки над хворою матір`ю слідчий суддя оцінив критично та вірно зазначив, що такі підстави не були для нього стримуючим фактором до набуття подій 02.11.2023 р.

Крім того, на даній початковій стадії досудового розслідування підстави для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту з покладенням відповідних процесуальних обов`язків, як того просить сторона захисту, відсутні, з огляду на інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, не є такими, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Посилання сторони захисту на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 , може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доказів того, що ОСОБА_7 , за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду. При цьому особам, які утримуються під вартою надається медична допомога у встановленому законом порядку.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів встановила, що доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, а також не доведено причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується йому, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки злочин, вчиненого із застосуванням насильства.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

Зважаючи на викладене, ухвала слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 рокує законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно норм матеріального права, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі сторони захисту, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4