ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3297/23 Справа № 190/1668/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

та у присутності представника адміністрації ДУ «П`ятихатська виправна колонія №122» ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , подану на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16.08.2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України,

встановила:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року за результатами розгляду було відмовлено у задоволенні поданого засудженим ОСОБА_7 клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України.

В обґрунтування такого висновку суд послався на обставину розшуку ОСОБА_7 після ухвалення щодо нього вироку Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2018 року як підставу для висновку про можливість ОСОБА_7 ухилятись від відбування покарання і у разі його заміни на більш м`яке. Крім того, суд послався на рішення комісії ДУ «П`ятихатська виправна колонія №122» від 01.06.2023 року щодо відмови у поданні до суду матеріалів по умовно-достроковому звільненню ОСОБА_7 згідно ст.81 КК України.

Наявні у ОСОБА_7 чотири заохочення та відсутність стягнень суд, дослідивши матеріали особової справи засудженого, визнав такими, що не свідчать беззаперечно про виправлення особи.

У поданій апеляційній скарзі засуджений, не погоджуючись із судовою ухвалою, просить про її скасування та ухвалення нового рішення щодо заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України, за викладеними у його клопотанні обставинами.

Вважає, що посилання суду на його, ОСОБА_7 , розшук після ухвалення вироку не стосується питання можливості застосування наразі ст.82 КК України. Він раніше не був засудженим та не звільнявся по УДО, переведений до ВК №122 з ВК №49, тобто, на інший режим відбування покарання. У ВК №49 здобув професію токаря та склав відповідні екзамени; одружився.

У ВК №122 працевлаштований нічним черговим. Крім того, він добровільно відмовився у червні 2022 року від подання матеріалів до суду щодо вирішення питання умовно-дострокового звільнення, розуміючи про достатньо значний термін невідбутої частини покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора та представника ВК №122, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог засудженої особи, проаналізувавши матеріали судового провадження, співставивши викладені у апеляційній скарзі доводи із наявними обставинами, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 82 КК України, суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 частини 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як убачається з довідки про заохочення та стягнення, засуджений протягом 2020-2023 рр мав чотири заохочення; стягнень не мав

Згідно наявних в матеріалах особової справи характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався посередньо.

Виходячи із вищенаведених норм та встановлених обставин і даних щодо поведінки засудженого за час відбування покарання у виправній установі, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що наявні матеріали справи, не підтверджують позитивні зміни в особистості засудженого за весь період відбування покарання, оскільки наявне у засудженого заохочення має разовий (одне на рік), а не систематичний характер і не дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.

Доводи засудженого в апеляційній скарзі про те, що він одружився та набув під час відбування покарання нові професійні навички і є працевлаштованим не є достатнім доказом його виправлення та усвідомлення засудженим протиправності своїх дій не є виключними та беззаперечними підставами для застосування ст. 82 КК України, а є загальноприйнятою нормою поведінки засуджених і відбуваючих у виправній установі покарання осіб.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для застосування ст. 82 КК України, а відтак і правових підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.405, 407, 411,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16.08.2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3