Провадження №1-кп/712/263/23
УХВАЛА

13 грудня 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0001740 від 02.07.2021, №0000783 від 05.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.ч.1, 3 ст.357, ч.ч.1, 2 ст.361, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.ч.1, 3 ст.357, ч.ч.1, 2 ст.361, ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 подав заяву про надання йому дозволу перебувати в залі судових засідань поза межами скляного боксу, та конвоювання без застосування спеціальних засобів. У заяві ОСОБА_5 зазначає, що під час слухання справи в судовому засіданні, його тримають в загорожі зі скла (органічного скла), яке відокремлює обвинуваченого від складу суду та присутніх учасників в судовому засіданні. Вказані факти, на думку обвинуваченого, свідчать про порушення положень ст.ст.62, 63 Конституції України, ст.17 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обвинувачений зазначив, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Прокурори вирішення клопотання обвинуваченого покладають на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Згідно з ч.3 ст.318 КПК України судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні залі судових засідань.

Відповідно до ч.2 ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

В даному кримінальному провадженні у обвинуваченого ОСОБА_5 відсутній запобіжний захід. Водночас, відносно ОСОБА_5 наявний запобіжних захід у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.185, ч.5 ст.361 КК України (справа №712/9563/22; провадження №1-кп/712/3531/23), яке нині перебуває на розгляді в Черкаському апеляційному суді.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою завжди пов`язаний з обмеженням основних прав та свобод людини та громадянина, гарантованих Конституцією України, Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, серед яких свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, недоторканість особи.

Відповідно до п.11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 №613/785/5/30/29/67/68 (далі Інструкція), у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН.

В пункті 27 Інструкції зазначено, що за розпорядженням головуючого в судовому засіданні (судді-доповідача) начальник варти дозволяє спілкування обвинуваченому (підсудному), засудженому із захисником, прокурором та при цьому обвинувачений (підсудний), засуджений з-під охорони не звільняється.

Інструкція не містить випадків можливості перебування обвинуваченого, якому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, під час проведення судового засідання не в загородженні.

Крім того, головуючий не наділений правом дозволу перебування обвинуваченого, якому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не в спеціально відведеному місці загородженні.

Згідно вимог п.3.16. наказу МВС від 20.01.2005 №60 дск (зі змінами), у залі судового засідання підсудні (обвинувачені) особи розміщуються за стаціонарним металевим загородженням або загородженням з органічного скла на лавах.

Вирішуючи дане клопотання, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Ярослав Бєлоусов проти Росії» від 04 жовтня 2016 року, «Марія Альохіна проти Росії» від 17 липня 2018 року, «Свинаренко та Сляднєв проти Росії» від 17 липня 2014 року, у яких Європейський суд з прав людини у контексті заходів щодо забезпечення судового засідання наголосив, що утримання особи в металевій клітці суперечить статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод враховуючи її принижуючу природу. Однак, розміщення обвинувачених або підсудних за скляними перегородками або в скляних кабінах само по собі не включає елемент приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня суворості.

Суд також враховує, що усі загородження, в яких знаходяться обвинувачені, запобіжний захід стосовно яких обраний у виді тримання під вартою, відповідають вимогам ДБН та надають можливість обвинуваченому ефективно використовувати свої права, зокрема право на захист, спілкування з захисником та іншими учасниками кримінального провадження.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , який утримується під вартою, проводиться у залі судових засідань, що обладнаний скляною кабіною, де перебуває обвинувачений один, останній має достатньо місця для того, щоб розкласти документи та робити необхідні нотатки, вид і форма скляної кабіни є такою, що дозволяє обвинуваченому безперешкодно спілкуватись із учасниками судового засідання, передавати документи суду, працівники конвою не перешкоджають можливості спілкування обвинуваченого.

Крім того, відповідно до п.3 розділу VI Положення з організації конвоювання військовими частинами (підрозділами) Національної гвардії України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.12.2019 №1090, застосування наручників (кайданок, засобів обмеження рухомості) під час конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених, у тому числі осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, здійснюється: у судових вартах, від спеціальних автомобілів до камер тимчасового тримання (залів судових засідань) і назад - по одній особі в наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості) двома чатовими, які утримують його під руки з боків, помічник начальника варти (вартовий) при цьому супроводжує попереду, а начальник варти та помічник начальника варти - кінолог позаду.

Наведене свідчить, що забезпечення вимог щодо конвоювання обвинувачених, до яких застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, здійснюється військовими частинами (підрозділами) Національної гвардії України, що відносяться до органів виконавчої, а не судової влади.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що перебування обвинуваченого на лаві в спеціально обладнаному місці в залі судових засідань, та його конвоювання із застосуванням кайданок не порушує права та свободи обвинуваченого, є необхідним та пропорційним заходом безпеки, відповідає вимогам закону, а також не впливає негативно на справедливість судового розгляду.

За таких обставин, заява обвинуваченого ОСОБА_5 про надання йому дозволу перебувати в залі судових засідань поза межами скляного боксу, та конвоювання без застосування спеціальних засобів, є необґрунтованою, і такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.1-29, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про надання йому дозволу перебувати в залі судових засідань поза межами скляного боксу, та конвоювання без застосування спеціальних засобів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1