КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001269 від 23.11.2022.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/38256/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_7

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6114/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

накладення арешту на майно, вилучене 08.06.2023 у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки «Aser Aspire Е1-571G», sn№XMODEU21601; ноутбук марки «Lenovo 20152», sn№QB06732806; жорсткий диск марки «TEAM GROUP 120GB», snAA; грошові кошти в сумі 8900 гривень; грошові кошти в сумі 7755 доларів США; системний блок комп`ютера «AERO COOL», посилаючись на те, що прокурор в судове засідання для розгляду клопотання не викликався, про дату розгляду клопотання дізнався 14.09.2023 при отриманні копії ухвали слідчого судді, яка надійшла засобами електронного зв`язку на адресу Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, слідчим суддею позбавлено сторону обвинувачення можливості повідомити свою позицію, надати додаткові матеріали щодо інформації, яка міститься на вилучених електронних носіях інформації та має доказове значення.

Апелянт зазначав, що прокурором при зверненні до суду із клопотанням враховано вимоги ч. 2 ст. 171 КПК України, а також дотримано порядок такого звернення.

Слідчий суддя не врахував, що строк для усунення недоліків було встановлено на 72 години з моменту отримання ухвали.

Слідчий суддя не взяв до уваги обставини, викладені у клопотанні прокурора та докази, які підтверджують наявність у вилученого майна ознак речового доказу, а також факт приховування та знищення речових доказів у разі незастосування щодо них відповідного заходу забезпечення кримінального провадження.

На переконання прокурора, вилучені грошові кошти отримані від вчинення незаконних дій, авилучені матеріальні об`єкти являються майном, яке придбано на грошові кошти, набуті кримінально протиправним шляхом, та можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Також вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, та має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Власник майна ОСОБА_8 у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавав та причини неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності власника майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності прокурора у кримінальному провадженні.

Згідно даних супровідного листа Печерського районного суду міста Києва, 07.09.2023 на адресу Офісу Генерального прокурора направлено копію ухвали. Дані про вручення прокурору копії оскаржуваної ухвали, у справі відсутні.

Як зазначив апелянт, копія оскаржуваної ухвали надійшла на адресу прокуратури засобами електронного зв`язку 14.09.2023, тоді як подано апеляційну скаргу до поштового відділення 19.09.2022, тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання прокурора про поновлення строку апеляційного оскарження.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0001269 від 23.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно даних клопотання, досудове розслідування розпочате за фактом того, що на адресу Головного слідчого управління Національної поліції України надійшли матеріали Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області про те, що у ході контррозвідувального супроводження об`єктів критичної інфраструктури, у встановленому законом порядку отримано інформацію щодо запровадження групою невстановлених осіб шахрайського механізму діяльності на території м. Києва розгалуженої мережі «кол-центрів», шляхом електронних маніпуляцій та введення в оману, а також шляхом продажу фіктивних бінарних опціонів та створення шахрайських пірамід заволодівають коштами фізичних та юридичних осіб, приховуючи свою діяльність під виглядом ІТ-компаній.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що на території міста Дніпро функціонує незаконний Сall-центр, діяльність якого направлена на заволодіння грошовими коштами громадян України та інших країн, шляхом введення останніх в оману, а саме під виглядом співробітників банківських установ, особи, які безпосередньо задіяні до протиправного механізму, в ході телефонних розмов, обговорюючи з клієнтами банківських установ випадки шахрайства, дізнаються банківські реквізити їх карток та коди СVV, з подальшою метою несанкціонованого переведення з них грошей.

Вказаними особами також використовується протиправна схема заволодіння грошима, в ході якої клієнти, будучи введеними в оману, переводять грошові кошти за придбання неіснуючих акцій відомих міжнародних компаній під час імітації банківських операцій.

За наявною інформацією до вищевказаної незаконної діяльності причетний ОСОБА_8 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Останній, будучи одним із організаторів діяльності Сall -центру, забезпечує функціонування Сall -центру та залучає інших громадян України із числа студентів та осіб без постійного місця роботи до виконання функцій менеджерів та операторів незаконного Сall -центру.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2023 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проведення злочинної діяльності групи осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних протоколу обшуку від 08.06.2023, цього ж дня проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук марки «Aser Aspire Е1-571G», sn№XMODEU21601; ноутбук марки «Lenovo 20152», sn№QB06732806; жорсткий диск марки «TEAM GROUP 120GB», snAA; грошові кошти в сумі 8900 гривень; грошові кошти в сумі 7755 доларів США; системний блок комп`ютера «AERO COOL».

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 від 09.06.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні вищевказане майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

21.08.2023 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив поновити пропущений строк звернення із клопотанням, та накласти арешт на майно, вилучене 08.06.2023 у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки «Aser Aspire Е1-571G», sn№XMODEU21601; ноутбук марки «Lenovo 20152», sn№QB06732806; жорсткий диск марки «TEAM GROUP 120GB», snAA; грошові кошти в сумі 8900 гривень; грошові кошти в сумі 7755 доларів США; системний блок комп`ютера «AERO COOL».

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001269 від 23.11.2022, з тих підстав, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2023 вперше подане клопотання прокурора від 16.06.2023 було повернуто та надано 72- годинний строк на усунення недоліків з дня отримання ухвали, однак матеріали клопотання не містять відомостей щодо дати отримання зазначеної ухвали та детального обґрунтування неможливості звернення із клопотанням в межах встановлених слідчим суддею строків, що позбавляє можливості перевірити клопотання на відповідність вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали вказаного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею вищевказані вимоги кримінального провадження не дотримані.

Як убачається з матеріалів судового провадження,клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення прокурора про дату, час та місце судового засідання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора з підстав відсутності у матеріалах клопотання необхідних даних для можливості перевірки клопотання на відповідність вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий суддя не вжив заходів для з`ясування таких обставин, та розглянувши клопотання без повідомлення та у відсутності прокурора, не перевірив викладені у клопотанні прокурора доводи щодо строку звернення із клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя, не розглянувши викладенні у клопотанні прокурора доводи та не надавши оцінки викладеним у клопотанні обставинам щодо необхідності накладення арешту, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні такого клопотання по суті з підстав відсутності обгрунтування строку звернення із клопотанням, що не передбачено вимогами ч. 1 ст. 173 КПК України.

Крім того, на переконання колегії суддів, недотримання прокурором визначеного абзацом 1 ч. 5 ст. 171 КПК України строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, вочевидь є недотриманням вимог КПК України, проте, таке порушення саме по собі не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучене за адресою місця проживання ОСОБА_8 майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно може містити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, а вилучені грошові кошти можуть бути набутими кримінально-протиправним шляхом, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучене за місцем проживання ОСОБА_8 майно з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, приховане, пошкоджене, зіпсоване чи втрачене.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 задовольнити та накласти арешт на майно, вилучене 08 червня 2023 року у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки «Aser Aspire Е1-571G», sn№XMODEU21601; ноутбук марки «Lenovo 20152», sn№QB06732806; жорсткий диск марки «TEAM GROUP 120GB», snAA; грошові кошти в сумі 8900 гривень; грошові кошти в сумі 7755 доларів США; системний блок комп`ютера «AERO COOL».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3