УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваної - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001020 від 03.10.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Володимира Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта професійно-технічна, не працюючої, одруженої, на утриманні дітей не має, раніше судимої: 21.01.2005 Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, звільнена 10.12.2008 із заміною невідбутої частини покарання 1 рік, 11 місяців, 4 дні; 18.12.2013 Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 2 місяці,

- підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_7 30 жовтня 2023 року звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , будучи засудженою за вчинення умисних злочинів пов`язаних із незаконним збутом наркотичних засобів, в саме 21.01.2005 вироком Володимир-Волинського міського суду за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, звільненій 10.12.2008 із заміною невідбутої частини покарання 1 рік, 11 місяців, 4 дні та 18.12.2013 вироком Володимир-Волинського міського суду за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 2 місяці, будучи особою судимість якої не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила умисні злочини однорідного складу.

Так, ОСОБА_5 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, діючи повторно, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу придбала та зберігала з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, і в подальшому 02 жовтня 2023 року, близько 16 години, 30 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, знаходячись біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , незаконно збула ОСОБА_8 частину таблетки, масою 0,0796 г., яка містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін масою 0,0022 г. і який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №2, Список №1, віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, продавши її останньому за ціною 700 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, діючи повторно, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу придбала та зберігала з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, і в подальшому 17 жовтня 2023 року, близько 13 години, 30 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, знаходячись на перехресті вулиць Сагайдачного та Ковельської міста Володимир Волинської області, незаконно збула ОСОБА_8 дві таблетки, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін і який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №2, Список №1, віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, продавши її останньому за ціною 600 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, діючи повторно, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу придбала та зберігала з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, і в подальшому 20 жовтня 2023 року, близько 18 години, 30 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, знаходячись поблизу відділення «Укрпошти», що по вулиці Сагайдачного, 1, міста Володимир Волинської області, незаконно збула ОСОБА_8 одну таблетку, яка містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін і який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №2, Список №1, віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, продавши її останньому за ціною 650 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись у ТОВ «Центр Лікування Залежності», розташованому в місті Києві по вулиці С. Стальського, буд. 24, де вона перебуває на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю, всупереч визначеним правилам, зокрема п. 7 «Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 200 від 27.03.2012, діючи повторно, незаконно придбала 60 таблеток, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, які з метою подальшого збуту, зберігав за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 .

Однак, вищевказані 60 таблетки, які містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, і який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №2, Список №1, віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, 28 жовтня 2023 року, о 13 годині 05 хвилин, було виявлено та вилучено працівниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку.

Вказані кримінальні правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та прокурором об`єднанні в одне кримінальне провадження за №0001020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

28 жовтня 2023 року, о 10 год. 55 хв., ОСОБА_5 , затримано, в порядку ст. 208 КПК України, як особу, що щойно вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

28 жовтня 2023 року слідчим, за погодженням з прокурором, складено та в той же день вручено ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколами за результатами проведення оперативних закупок наркотичних засобів, висновками експертів, протоколом обшуку, протоколом огляду предметів, а також іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- через тяжкість злочинів, по яким їй оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, у разі доведення її вини, а також враховуючи, що ОСОБА_5 має широке коло знайомств серед осіб, які займаються незаконною діяльністю, в тому числі пов`язаною з розповсюдженням наркотичних засобів, тому є достатні підстави вважати, що вона може та матиме можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, намагаючись уникнути покарання;

- оскільки на даний час не встановлено джерело придбання ОСОБА_5 наркотичних засобів, тому є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі вона може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом приховування доказів її причетності до незаконного поводження із наркотичними засобами, незаконно впливати на свідків, з метою уникнення відповідальності за вчинення вказаних злочинів.

- оскільки ОСОБА_5 ніде не працює, не має постійного джерела прибутку та законних засобів до існування, неодноразово була засуджена за вчинення умисних злочинів пов`язаних із збутом наркотичних засобів, тому є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі вона продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення пов`язанні з незаконним обігом наркотичних засобів.

Необхідність застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлено тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, якими є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не зможе запобігти встановленим та доведеним під час досудового розслідування ризикам.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, вона ніде не працює та не має постійного джерела прибутку, а тому в досудового слідства є обґрунтована впевненість й достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжуватиме вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою є недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Вислухавши думку прокурора, який також підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, думку підозрюваної та її захисника, які просили застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У відповідності до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Встановлено, що слідчим відділенням Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001020 від 03.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

28 жовтня 2023 року за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 .

Того ж дня, 28 жовтня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме, у зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому, відповідно до ст.183 КПК України, до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1-4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», у справі «Феррарі-Браво проти Італії») наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин. Затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликали підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена прокурором сукупністю доказів, зібраних у кримінальному провадженні, та досліджених у судовому засіданні.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Як було зазначено вище, законодавцем відповідно до ст. 177 КПК України визначена наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 с.177 КПК України.

Тобто, ризики це не факти вчинення якогось діяння, а можлива небезпека будь-якого несприятливого результату, поєднання ймовірності та наслідків настання несприятливих подій.

На думку слідчого судді наведений слідчим у клопотанні перелік ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, а саме, ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу на свідків, а також ризик того, що підозрювана продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, є достатньо обґрунтованим.

Тяжкість інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а тому наслідки та ризик втечі можуть бути визнані підозрюваною менш небезпечними ніж можливе покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою.

Погоджуючись із існуванням реальної можливості здійснення з боку ОСОБА_5 переховування, слідчий суддя також враховує дані про її майновий стан та відсутність стійких соціальних зв`язків.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та обставини, встановлені під час його розгляду, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_5 зможе переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя вважає також обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу підозрюваної на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При оцінці вказаного ризику слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, стороною обвинувачення обґрунтовано, що підозрювана може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою ненадання органу досудового розслідування достовірних показань щодо її участі у вчиненні кримінального правопорушення для уникнення останньою кримінальної відповідальності.

Зважаючи на те, що підозрювана ОСОБА_5 раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів, ніде не працює, не має постійного джерела прибутку та законних засобів до існування, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі вона продовжить вчиняти кримінальні правопорушення.

Враховуючи особистість підозрюваної, її вік та стан здоров`я, вагомість доказів причетності підозрюваної до скоєння інкримінованих злочинів, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту чи особистого зобов`язання, не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах тримання під вартою - відсутні.

Отже, для застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявні всі обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до ст.183 ч.3 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Згідно з частиною 5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваної, її майнового стану, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає доцільним визначити ОСОБА_5 заставу відповідно до ч.5 ст.182 КПК України в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680,00 грн.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, суд вважає необхідним відповідно до ст.183 ч.3 КПК покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу, у разі внесення нею застави.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184, 194,197, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання підозрюваної ОСОБА_5 , а саме з 28 жовтня 2023 року, до 26 грудня 2023 року.

Визначити підозрюваній ОСОБА_5 розмір застави в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680,00 гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області: , депозитний рахунок № UA0002504, банк ДКСУ м. Київ.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_7 двічі на тиждень - щовівторка і п`ятниці;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом до слідчого прокурора, або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд, вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваною ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1