Справа № 559/4158/23
Провадження № 1-кс/559/923/2023
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

25 листопада 2023 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно клопотання старшого слідчого слідчого відділення Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000789 від 24 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області 25.11.2023 надійшло вищевказане клопотання.

Виклад фактичних обставин, суть і правова кваліфікація кримінального правопорушення та обґрунтування клопотання

Встановлено, що ОСОБА_6 , діючи всупереч ст.ст. 6, 12, Закону України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 12 Закону України від 15 лютого 1995 року «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх прекурсорів та зловживанню ними», діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, попередньо придбавши у не встановленому досудовим слідством місці та часі, з метою збуту, порошкоподібну речовину білого кольору, яка зовні схожа на психотропну речовину амфетамін, яка відповідно списку №2 таблиці I «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, після чого зберігав у автомобілі марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Після цього, ОСОБА_6 , зберігаючи у автомобілі марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 порошкоподібну речовину білого кольору, яка зовні схожа на психотропну речовину амфетамін, перевіз 24.11.2023 року приблизно о 09 год. 30 хв. до с. Кривуха, Дубенського району, Рівненської області, де з метою збуту заховав у землі два поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору загальною вагою 1056 грама, яка зовні схожа на психотропну речовину амфетамін.

24.11.2023, у період часу із 12 години 20 хвилин до 12 години 59 хвилини під час проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , працівниками поліції у багажному відділенні було виявлено та вилучено ще чотири поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка зовні схожа на психотропну речовину амфетамін.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту, психотропної речовини, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

24.11.2023 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 25.11.2023 повідомлено про підозру у вичинені вказаного кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме:

1.протоколом обшуку від 24.11.2023, в ході якого у період часу із 12 години 20 хвилин до 12 години 59 хвилини з автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , працівниками поліції у багажному відділенні було виявлено та вилучено чотири поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка зовні схожа на психотропну речовину амфетамін;

2.протоколом затримання ОСОБА_6 .

3.протоколом огляду предметів, від 25.11.2023 року в ході якого встановлено, що два поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, які були вилучені 24.11.2023 року під час огляду місця події, загальною вагою 1056 грама, яка зовні схожа на психотропну речовину амфетамін.

З огляду на вищезазначене, наявні достатні підстави стверджувати про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передавленого ч. 2 ст. 307 КК України.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , може бути застосований.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1. Вчинити інше кримінальне правопорушення (передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_6 , вчинив умисний тяжкий, корисливий злочин, що може свідчити про те, що ОСОБА_6 ніде офіційно не працює, не має постійного джерела прибутку, що є однією із причин спонукання останнього до вчинення нових кримінальних правопорушень, з метою отримання грошових коштів.

2. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик (передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавленням волі від шести до десяти років з конфіскацією майна. Крім цього, встановлено, що ОСОБА_6 проживає в за адресою: АДРЕСА_1 , наявні підстави вважати, що з метою уникнення передбаченого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду, будь-яким способом уникати викликів слідчого, прокурора та суду, чим затягувати строки досудового розслідування та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

3. Незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні (передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). що підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання лише у виді позбавлення волі, а тому наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 , зможе впливати, шляхом погроз чи залякування на свідків (понятих які були присутніми при проведенні слідчих дій), а також на інших можливих співучасників, шляхом створення хибних версій подій, викривлення встановлених фактів або надання недостовірної інформації, приховуванні відомостей про покупців, які на даний час не встановлені, для яких планувався збут вилученої психотропної речовини, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинення іншого кримінального правопорушення, впливу на свідків у кримінальному провадженню, необхідно застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований у зв`язку з тим, що з огляду на репутацію підозрюваного та тяжкість кримінального правопорушення, він не буде дієвим і не зможе стримати його як від переховування від органів досудового розслідування, впливу на свідків, так і від продовження кримінально протиправної діяльності.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, про те з оточення підозрюваного вказані особи, які могли б бути поручителями відсутні та до органу досудового розслідування і прокуратури не звертались.

Запобіжний захід у вигляді застави також не може бути застосований до підозрюваного у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 офіційно не працює, немає постійного джерела доходів, а внесення за нього застави не зможе завадити продовженню злочинної діяльності.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований з огляду на те, що в підозрюваного відсутнє постійне місце проживання на терииорії Рівненської області, постійний дохід, тим самим його перебування під домашнім арештом, не унеможливиться спілкування з свідками чи можливими співучасниками вказаного злочину чи іншими причетними до нього особами, а цілодобовий домашній арешт позбавить останнього засобів до існування.

З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а також належним чином гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин вчинення злочину та особи підозрюваного. Крім цього, на теперішній час зібрані у ході досудового розслідування документи не вказують на наявність у ОСОБА_6 захворювань, які б унеможливлювали його тримання під вартою

Такими чином, слідчий вважає, що встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити нове кримінальне правопорушення та переховувавтись від органів досудового розслідування та суду, а також докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи всі обставини вчинення даного кримінального правопорушення, а також, що даний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів у сфері обігу психотропних речовин, враховуючи п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий просить не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторін

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вважає, що стороною обвинувачення доведено лише ймовірність наявності ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, інші заявлені ризики є не доведеними. Єдиний свідок у кримінальному провадженні допитаний, допит зафіксований на відеозаписі, тому впливати на нього ОСОБА_6 не зможе. Просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, пояснив, що він був обізнаний в тому, що здійснює протиправні дії та перевозить нелегальний вантаж, однак, що за вантаж він не знав. Всі дії узгоджувалися через чат бот. Просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арещту та врахувати, що він навчається на заочній формі.

Мотивація суду

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного, захисника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

24.11.2023 о 13:00 год. в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 фактично затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

25.11.2023 о 10 год. 25 хв. в порядку ст. 278 КПК України вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 с. 307 КК України.

Копію даного клопотання та доданих до нього матеріалів підозрюваний ОСОБА_6 отримав 25.11.2023 о 10 год. 35 хв.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо можливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , може бути застосований.

Будь-якої інформації, що свідчить про наявність в підозрюваного ОСОБА_6 хвороб, які б перешкоджали його перебуванню в умовах ізоляції від суспільства у слідчого судді - немає.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

На стадії досудового розслідування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), § 32), як у даному випадку, оскільки термін «обґрунтована» залежить від усіх обставин справи, але факти, які викликають підозру, не повинні бути ж такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть пред`явлення обвинувачення («Мерабішвілі проти Грузії [ВП]» (Merabishvili v. Georgia [GC], § 184).

Слідчий суддя переконався, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Досліджені додані до клопотання матеріали вказують на наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Отже, не вдаючись в оцінку даних доказів та зібраних на досудовому слідстві відомостей, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Наявність відповідних ризиків того, що підозрюваний може вчинити певні дії, передбачені ст. 177 КПК України є припущенням, але з певною значною долею вірогідності. Натомість сторона обвинувачення має довести можливість такого припущення не загальними міркуваннями, а конкретними фактами та обставинами, які підтверджуються відповідними доказами.

На переконання слідчого судді, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено, а в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування або суду), п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні).

Щодо заявленого стороною обвинувачення ризику передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, вчинити інше кримінальне правопорушення, який слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 ніде офіційно не працює, не має постійного джерела прибутку, що є однією із причин спонукання останнього до вчинення нових кримінальних правопорушень, з метою отримання грошових коштів, то на думку слідчого судді даний ризик є припущенням, яке слідчим та прокурором не доведено конкретними фактами та обставинами, які підтверджуються відповідними доказами.

Щодо недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

На переконання слідчого судді стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Слідчий суддя погоджується із доводами сторони обвинувачення, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, враховуючи з тяжкість кримінального правопорушення, не буде дієвим і не зможе стримати ОСОБА_7 від переховування від органів досудового розслідування та впливу на свідка.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що до органу досудового розслідування і прокуратури не звертались з письмовим зобов`язанням особи, яких слідчий суддя, суд міг би вважатиме такими, що заслуговують на довіру.

Запобіжний захід у вигляді застави також не може бути застосований до підозрюваного враховуючи положення п.5 ч. 4 ст. 183 ККПК України та те, що ОСОБА_6 офіційно не працює, немає постійного джерела доходів.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований з огляду на те, що в підозрюваного відсутнє постійне місце проживання, постійний дохід, тим самим його перебування під домашнім арештом, не унеможливиться спілкування з свідками чи можливими співучасниками вказаного злочину чи іншими причетними до нього особами, а цілодобовий домашній арешт позбавить останнього засобів до існування. Окрім того, ОСОБА_6 проживає за межами Рівненської області(де проводиться досудове розслідування кримінального провадження).

З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а також належним чином гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин вчинення злочину та особи підозрюваного.

Обставини, передбачені ч.1 ст. 178 КПК України та враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

ОСОБА_6 розуміючи протиправність та наслідки за вчинення ним протиправних діянь (можливе з позбавленням волі), все таки пішов на вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. ОСОБА_6 офіційно ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Крім того, варто зазначити, що злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів це діяння, які створюють загрозу заподіяння шкоди або створюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеному колу осіб, що підтверджує наявність об`єктивного суспільного інтересу в даному кримінальному провадженні.

У Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про боротьбу проти незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин» наголошується , що тенденція зростання незаконного виробництва, попиту і обігу наркотичних засобів і психотропних речовин становлять серйозну загрозу для здоров`я і добробуту людей і справляють негативний вплив на економічні, культурні й політичні основи суспільства.

Мета застосування запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та унеможливлення ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України

Висновки слідчого судді.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми КПК України, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, стан здоров`я, сімейний стан (не одружений), майновий стан (не працює), особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні від час дії воєнного стану на території України умисного тяжкого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних речовин, тобто злочину проти здоров`я населення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна, вагомість наведених доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та недоцільність застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, а також, зважаючи на доведеність прокурором та слідчим наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Саме такий запобіжний захід сприятиме забезпеченню виконанню обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, наявні по справі реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи підозрюваного. Так, з урахуванням обставин, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать його належної поведінки.

Вирішення питання щодо визначення розміру застави.

Слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні просили не визначати розмір застави, як альтернативу.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Документального підтвердження легальних джерел доходу, який матеріальний стан підозрюваного слідчому судді не надано, тому враховуючи всі обставини вчинення даного кримінального правопорушення, а також, що даний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів у сфері обігу психотропних речовин, слідчий суддя вважає доцільним не визначати розмір застави.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Слідчого відділення Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000789 від 24 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Шостка, Сумської області, українця, громадяниня України, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання - 13:00 год. 24.11.2023

Строк дії ухвали встановити до 13:00 год. 23.01.2024.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0000789.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні повідомити родичів ОСОБА_6 про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про застосування запобіжного заходу - взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_6 .

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1