У Х В А Л А

25 вересня 2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси із заявою про відвід слідчого у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2023 року. В обґрунтування якої, зокрема зазначив, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000005 від 03.01.2023 р. порушене за ознаками ч.2 ст.162 КК України. Вказаним правопорушенням саме йому завдано матеріальну та моральну шкоду через дії патрульних, які не побажали розібратись та усунути триваюче правопорушення, не розуміючи диспозиції ст.162 КК України, здійснили під загрозою застосування фізичних заходів примусове виселення мене з місця його постійного мешкання. У вказаному кримінальному провадженні він є потерпілим та згідно ст.55 КПК України права та обов`язки потерпілого в нього виникли з моменту подання заяви про вчинення щодо нього злочину - 19.08.2022 р.

Вказував, що через не вивчення наданих до заяви доказів, слідчий ОСОБА_4 відмовляється визнавати його потерпілим та розглядати його клопотання у порядку ст.220 КПК про здійснення слідчих дій, допиту його як особи - учасника зазначених у його заяві подій, не здійснює допит інших осіб про яких він вказав у клопотанні та які були учасниками та свідками подій, не встановлює ніяких даних згідно відомостей із його заяви, та відмовляє надати йому можливість ознайомитись з матеріалами вказаного кримінального провадження, посилаючись на те, що він є заявником, та не має статусу потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

На думку заявника, зазначене свідчить, що слідчий ОСОБА_4 не виконує вимог ч.2 ст.9, ст.40 КПК України та не вивчає надані у додатках до його заяви про вчинення злочину від 19.08.2022р. докази надані на ДВД диску - з повним записом подій на відео з нагрудних камер патрульних на яких зафіксовано здійснення зазначеного кримінального правопорушення.

Вважав, що навмисне не визнання слідчим його потерпілим у справі, та вищевказані обставини свідчать про явну зацікавленість слідчого у результатах розгляду справи.

З метою виключення сумнівів щодо неупередженості в компетентності та доброчесності слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 при здійснення розслідування кримінального провадження №0000005 від 03.01.2023, просив слідчого суддю: 1) зобов`язати начальника Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві здійснити відвід слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 від здійснення розслідування кримінального провадження №0000005 від 03.01.2023, а кримінальне провадження передати іншому слідчому.

В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд відводу за його відсутності та відмову в задоволенні заяви про відвід, оскільки кримінальне провадження закрито.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає відвід як процесуальний інститут, що містить підстави, за яких особа не може брати участь у конкретному кримінальному провадженні, з метою дотримання засади законності під час кримінального провадження, відповідно до якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому, слідчий суддя вважає, що право відводу не є абсолютним, а належить лише особам у випадках прямо передбачених КПК України.

З доданих до заяви матеріалів не вбачається, що ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2023 року є особою, яка має право заявляти відводи слідчому під час досудового розслідування.

На думку слідчого судді, конкретизація у законі права певного учасника кримінального провадження (п.13 ч.3 ст.42, ч.4 ст.46, п.4 ч.1 ст.56, п.8 ч.3 ст.64-1 КПК України) щодо відводу, свідчить про неможливість застосування цього інституту у випадках прямо не передбачених законом.

Таким чином, суддя робить висновок, що заява про відвід слідчого є безпідставною та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 81, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2023 року відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1