Провадження №: 1-кп/755/1673/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002979 від 25.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жаботин Кам`янського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

05 жовтня 2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0002979 від 25.08.2023 щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Клопотання учасників судового провадження

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 подала цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 150 000 грн 00 к.

Разом з тим, власник майна ОСОБА_8 подав цивільний позовдо обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000 грн 00 к. та матеріальної шкоди у розмірі 639 932 грн 97 к. та до ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО» про відшкодування майнової шкоди у розмірі 156 800 грн 00 к. та витрат на проведення експертизи у розмірі 8 000 грн 00 к.

Окрім цього, у судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотаннями про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_3 з метою забезпечення цивільного позову.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні подав клопотання про передачу на поруки ОСОБА_3 в порядку ст. 47 КК України та клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30.08.2023.

Позиція учасників судового провадження

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки він складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає. Щодо передачі обвинуваченого ОСОБА_3 на поруки заперечував, оскільки це клопотання є передчасним, є сумніви в тому, що обвинувачений дійсно працює в ТОВ «АТП ЕЛІТ», також є сумніви у щирості визнання своєї вини. Щодо прийняття цивільних позовів та задоволення клопотань про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_3 з метою забезпечення цивільного позову не заперечував. Крім того, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна просив відмовити, оскільки наразі не відпала потреба.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив задовольнити подані ним клопотання. Додатково пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 в вересні визнавав вину, працює на підприємстві з 2014 року, в трудовому колективі характеризується позитивно, також повідомив, що обвинувачений буде відшкодовувати завдану шкоду. Щодо поданих цивільних позовів зазначив, що у випадку задоволення клопотання про передачу обвинуваченого на поруки, потерпілі можуть звернутись в порядку цивільного законодавства, тому й підстав для задоволення клопотань про арешт майна обвинуваченого не вбачає. Крім того, щодо поданого клопотання про скасування арешту майна, зазначив, що наразі всі експертизи проведено, тому відпала потреба у арешті автомобіля. У випадку відмови у задоволенні клопотання про передачу на поруки, не заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні в повному обсязі підтримав позицію свого захисника.

Представник потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував проти призначення справи до судового розгляду, просив прийняти цивільні позови та задовольнити подані клопотання про арешт майна, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 відшкодовувати шкоду в добровільному порядку відмовляється. Подав позов про розірвання шлюбу з дружиною, що може свідчити про намагання розділити майно, щоб у подальшому не відшкодовувати завдану шкоду. Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна та про передачу обвинуваченого ОСОБА_3 , на поруки заперечував, оскільки не вбачає на це підстав та вважає, що це все фіктивно, аби уникнути відповідальності за свої дії.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала позицію свого представника.

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_8 підтримав позицію свого представника та повідомив, що він є власником автомобіля марки «BMWX5», за кермом якого перебувала потерпіла ОСОБА_7 .

Висновки та мотиви суду

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов такого висновку.

Щодо передачі обвинуваченого ОСОБА_3 на поруки

Як вбачається з тексту поданого клопотання про передачу обвинуваченого ОСОБА_3 на поруки, він працює у ТОВ «АТП ЕЛІТ» на посаді водія.

За час роботи на підприємстві зарекомендував себе з позитивної сторони. До виконання завдань ставиться відповідально, працює продуктивно. Дотримується встановлених термінів виконання завдань, не порушує умови та розпорядок роботи. Має високі моральні якості. З колегами по роботі перебуває у дружніх стосунках, не конфліктний. На підтвердження чого, суду надано відповідну характеристику.

Так, кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься відповідно до ст. 12 КК України до нетяжкого злочину у вчиненні якого останній щиро розкаявся, також варто відмітити, що ОСОБА_3 раніше не судимий та вчинив кримінальне правопорушення вперше.

Трудовий колектив ТОВ «АТП ЕЛІТ» розглянув на зборах трудового колективу питання про надання згоди на передачу йому на поруки водія ОСОБА_3 . Зважаючи на те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, вперше скоїв злочин, щиро покаявся, порушень трудової дисципліни та умов трудового договору за весь час роботи на підприємстві за ним виявлено не було, характеризується позитивно і на думку колективу може бути виправлений за допомогою заходів громадського впливу, а тому зборами трудового колективу було прийнято рішення про взяття на поруки працівника ОСОБА_3 ..

Трудовий колектив ТОВ «АТП ЕЛІТ» зобов`язується здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення порушення умов взяття на поруки ОСОБА_3 , а у випадку вчинення ним нових порушень чи ухилення від громадського впливу негайно повідомити суд. Такими заходами виховного характеру у нашому підприємстві є: профілактичні бесіди, виконання додаткових завдань, проходження курсів з підвищення кваліфікації за посадою.

Колектив підприємства розуміє, що ОСОБА_3 перебуватиме на поруці протягом 1 року з дня передачі, а також ту обставину, що відповідно до ч. 2 ст. 47 КК України, у разі порушення ним умов передачі на поруки, його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення вище вказаного кримінального правопорушення.

Особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. (ч. 1 ст. 47 КК України)

Як вбачається з положень ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, як закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом. (ч. 8 ст. 284 КПК України)

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов: 1) особа вчинила злочин вперше; 2) діяння належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості; 3) злочин не є корупційним; 4) особа, яка вчинила злочин, щиро покаялася; 5) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 6) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінального провадження за цією нереабілітуючою підставою.

Відповідно до роз`яснень, наданих у абз. 4 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності зазначених вище обставин, а також належно оформленого клопотання суд вправі (але не зобов`язаний) звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу.

Виходячи з наведених положень закону, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї передбачених законом України про кримінальну відповідальність заходів примусу. Такого ж висновку дійшла Третя судова палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в ухвалі від 08 липня 2021 року, справа № 127/12870/20.

Крім того, як було зазначено вище, однією з умов для звільнення від кримінальної відповідальності є щире каяття особи.

Щире каяття особи свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Вказівка на необхідність встановлення саме щирого каяття підкреслює специфіку аналізованого звільнення від кримінальної відповідальності і зумовлена тим, що зазначена поведінка є важливою психологічною передумовою ефективності зусиль колективу підприємства, установи чи організації з перевиховання особи, взятої на поруки.

У своїй постанові №199/6365/19 Верховний Суд звертав увагу на послідовну практику, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним Верховний Суд зробив висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак у судовому засіданні представником потерпілої ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_6 повідомлено, що обвинувачений ОСОБА_3 відмовляється від добровільного відшкодування шкоди, тому й було заявлено цивільні позови та клопотання про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_3 з метою забезпечення цивільних позовів.

За таких обставин, сама вказівка обвинуваченого ОСОБА_3 на визнання своєї вини, на думку суду, не може свідчити про його щире каяття, а відтак у задоволенні клопотання директора ТОВ «АТП ЕЛІТ» ОСОБА_9 про передачу на поруки обвинуваченого ОСОБА_3 слід відмовити.

Крім того, зі слів обвинуваченого, на підприємстві працює більше п`яти осіб, які були трудового колективу.

Щодо прийняття цивільних позовів

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. (ч. 4 ст. 128 КПК України).

При цьому права та обов`язки цивільного позивача, цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (ч. 2 ст. 61, ч. 2 ст. 62 КПК України).

При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У постанові Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 10.07.2018 у справі № 713/1275/16-к, судом установлено, що згідно з пунктом 6 частини 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної та моральної), завданої в результаті її заподіяння, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із Законом. Виходячи з наведеного цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення незалежно від об`єкту посягань.

Тим самим, у розрізі позиції ККС ВС у справі № 713/1275/16-к цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення незалежно від об`єкту посягань.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тож, у разі сплати цивільним позивачем такого збору та за умови задоволення його позову в повній мірі Суд у розрізі позиції ОП ККС ВС викладеної в постанові від 23.01.2019 у справі № 187/291/17 буду позбавлений змоги стягнути з відповідача (обвинуваченого) такий судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому і даний факт указує на слушність позиції ККС ВС у справі № 713/1275/16-к про те, що цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення незалежно від об`єкту посягань, адже саме такий підхід сприятиме не допущенню ситуацій при яких позивач сплатить збір, позов буду задоволено, однак стягнути його з відповідача змоги не матиме, що в свою чергу уже порушуватиме права такого позивача.

Тому суд, перевіривши цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 та цивільний позов ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_3 та ТДВ «Кредо» на дотримання вимог КПК України та ЦПК України, вважає що форма та зміст цивільних позовів дають підстави для їх прийняття та розгляду у межах даного кримінального провадження.

Також суд вважає за необхідне залучити цивільного співвідповідачаТовариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» до участі у даному кримінальному провадженні.

Щодо клопотань про арешт майна

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зміст та форма заяви про забезпечення позову має відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України, відтак суд не вбачає порушень даної норми.

Крім того, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. (ч. 6 ст. 170 КПК України).

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з тексту клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , він просить накласти арешт на частину майна обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: земельної ділянки площею 1,88 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Жаботинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області, кадастровий номер :04:000:0685.

Водночас, як вбачається з тексту клопотання представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 , він просить накласти арешт на частину майна обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме на: однокімнатну квартиру, загальною площею 46,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, дата державної реєстрації 19.11.2019).

Клопотання вмотивовані тим, що відразу після дорожньо-транспортної пригоди так і в подальшому, аж до направлення обвинувального акту до суду, потерпіла та власник автомобіля марки «BMWX5» неодноразово просили обвинуваченого ОСОБА_3 відшкодувати їм шкоду, завдану внаслідок ДТП, проте останній не здійснив жодних дій для відшкодування шкоди. Чоловік потерпілої неодноразово намагався зв`язатися з обвинуваченим, проте останній перестав відповідати на такі дзвінки.

Сума позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_3 є значною, і на його думку, відсутність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 , позбавить можливості або значно ускладнить отримання відшкодування за спричинену шкоду у разі задоволення цивільного позову.

Також додатковим доказом того, що накладення арешту є необхідним є те, що відразу після отримання повідомлення підозрюваному ОСОБА_3 , його дружиною ОСОБА_10 подано позовну заяву про розірвання шлюбу, яка надійшла на адресу Кам?янського районного суду Черкаської області 02.10.2023 року. (інформація з офіційного сайту Судової влади України додається).

Під час розгляду позову про розірвання шлюбу обвинувачений може втратити право власності на все своє майно (чи частину), що значно ускладнить виконання рішення суду, у разі задоволення цивільного позову про відшкодування шкоди.

Також реєстрація вказаного позову (про розірвання шлюбу) може вказувати про спрямовані дії обвинуваченого для уникнення стягнення з нього грошових коштів, за цивільним позовом потерпілого, адже ОСОБА_3 може визнати вимоги своєї дружини про розподіл майна, тим самим позбавивши або значно ускладнити виконання рішення суду у справі за цивільним позовом у кримінальному провадженні.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності ОСОБА_3 , РНОКППП НОМЕР_1 у власності знаходиться однокімнатна квартира загальною площею 46,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційним номер об`єкту нерухомого майна 000, дата державної реєстрації 19.11.2019 року.

Також обвинуваченому ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,88 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) кадастровий номер :04:000:0685, за адресою Черкаська область, Кам?янський р-н, Жаботинська сільська рада.

Крім того, адвокат ОСОБА_6 , зауважив, що розмір цивільних позовів є обґрунтованим та саме обтяження на майно, а саме його арешт є співмірним заявленим розмірам цивільних позовів.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого обвинувачується ОСОБА_3 , правову підставу для арешту майна, а саме задля забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), враховуючи наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, а також забезпечуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими, а відтак найменш обтяжливим способом арешту майна за даних обставин є заборона відчуження та розпорядження.

Отже, враховуючи вищевикладене, клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Щодо скасування арешту майна

Клопотання про скасування арешту майна сторона захисту обґрунтовує тим, що на стадії досудового розслідування, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року у справі № 755/12474/23 задоволено клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 та накладено арешт на автомобіль марки Renault Scenic д.н.з. НОМЕР_2 , із забороною його використання, відчуження та розпорядження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 даний транспортний засіб належить ОСОБА_3 .

Так, варто відмітити, що клопотання слідчого, як вбачається із ухвали слідчого судді мотивоване тим, що у органу досудового розслідування є об`єктивна потреба встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, для чого необхідним є належне зберігання речових доказів з метою проведення необхідних слідчих дій, тому накладення арешту на вказане майно є необхідним для запобіганню можливості їх подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати.

Разом з тим, на сьогоднішній день розпочався судовий розгляд даної справи, а всі необхідні слідчі дії та експертизи проведені, що підтверджується обвинувальним актом у кримінальному провадженні. Орган досудового розслідування зібрав всі необхідні докази та прийняв рішення про завершення досудового розслідування.

Отже, на думку захисника, на даний час арешт автомобіля Renault Scenic д.н.з. НОМЕР_2 є недоцільним, оскільки такий арешт порушує право власника даного автомобіля ОСОБА_3 користуватися та розпоряджатися своїм майном, та відпала необхідність у такому арешті у зв`язку із закінченням досудового розслідуванням.

Речовими доказами, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ст. 22 КПК України).

З норми ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Суд, враховуючи обґрунтованість підстав для скасування арешту зазначених у клопотанні захисника ОСОБА_5 підкреслює, що арешт майна накладений з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому є необхідним для запобігання можливості їх подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати.

Зважаючи на те, що автомобіль марки «Renault Scenic» д.н.з. НОМЕР_4 речовим доказом у даному кримінальному провадженні та стороною захисту не доведено те, що на даний час в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна відпала потреба, тому слідча суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна відмовити.

Щодо призначення до судового розгляду

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному проваджені № 0002979 від 25.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід здійснювати у відкритому судовому засіданні. Обмежень, передбачених положеннями ч. 2 ст. 27 КПК України, не встановлено.

У судове засідання викликати прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, потерпілого, представника потерпілого, обвинуваченого та захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Керуючись ст. 22, 26, 98, 128, 131, 170-174, 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002979 від 25.08.2023 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Пластова, 3, каб. 30 на 01 грудня 2023 року о 14 год 00 хв.

Прийняти до розгляду в даному кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Прийняти до розгляду в даному кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_3 та ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Визнати ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_7 цивільними позивачами у кримінальному провадженні, а обвинуваченого ОСОБА_3 - цивільним відповідачем.

Залучити як цивільного співвідповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (), що знаходиться за адресою: просп. Моторобудівників, 34 м. Запоріжжя, 69068.

Роз`яснити цивільним відповідачам, що вони мають право подати суду письмові заперечення проти цивільного позову із зазначенням доказів, що підтверджують їх, або визнати позов повністю чи частково.

Клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на частину майна ОСОБА_3 , а саме на однокімнатну квартиру, загальною площею 46,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, дата державної реєстрації 19.11.2019) шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на частину майна ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку площею 1,88 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Жаботинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області, кадастровий номер :04:000:0685 шляхом заборони відчуження та розпорядження.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30.08.2023 - відмовити.

У задоволенні клопотання директора ТОВ «АТП ЕЛІТ» ОСОБА_9 про передачу на поруки обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ст. 47 КК України - відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, цивільному позивачу, потерпілій та її представнику.

Копію ухвали та позовної заяви надіслати Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (просп. Моторобудівників, 34 м. Запоріжжя, 69068).

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У судове засідання викликати сторін кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15 год 10 хв 24 листопада 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1