В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" січня 2024 р. року Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0003186 від 31.03.2018 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 31.03.2018 року, приблизно о 10 годині 45 хвилин, знаходився за адресою: м.Київ, проспект Миру, 2/3, в приміщенні магазину «Ювелірний магазин», де у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, ОСОБА_4 , підійшов до продавця вищезазначеного магазину та попросив показати дві золоті каблучки, які почав роздивлятися, після чого, повідомив продавцю, що вони йому підходять та в подальшому звернувся до продавця з проханням показати сертифікати на діаманти, якими були оздоблені каблучки.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, з метою відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , дістав з власного гаманця грошові кошти у розмірі 4000 гривень, які поклав на прилавок та знову звернувся до продавця з проханням показати йому дві золоті каблучки, загальною вартістю 39260 гривень 27 копійок.

Після того, як продавець магазину надала йому каблучки ОСОБА_4 взяв їх у руки та почав різко рухатись в бік виходу з магазину. В цей час, продавець магазину почала кричати, щоб останній зупинився та повернув каблучки, за які не розрахувався. Однак, незважаючи на це та усвідомлюючи, що його дії були викриті, ОСОБА_4 утримуючи при собі відкрито викрадене чуже майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди «ТОВ`ТД Євросвіт ХХІ» на загальну суму 39260 гривень 27 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та детально і послідовно пояснив, що дійсно 31.03.2018 року, він приїхав до міста Києва з метою продажу автомобіля. Приблизно о 10 годині 45 хвилин, він зайшов до магазину «Ювелірний магазин», що розташований за адресою: м.Київ, пр-т. Миру, 2/3, де у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, він попросив продавщицю магазину надати йому для огляду дві золоті каблучки. Після того, як він їх оглянув, попросив останню надати сертифікати на діаманти, що знаходились на каблучках. В подальшому, він, дістав із свого гаманця 4000 гривень, які поклав на прилавок та попросив продавщицю надати ще раз йому дві золоті каблучки. Надалі, він тримаючи в руці дві золоті каблучки вибіг з приміщення магазину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, при цьому, коли тікав з місця події чув крики продавця припинити злочинні дії та усвідомлював, що його дії викрито.

Свою винність ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, послався на те, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював.

Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, а також тих в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Підстав для закриття даного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не встановлено, оскільки ОСОБА_4 з 05.05.2018 року по 12.07.2023 року перебував у розшуку, у зв`язку з чим, перебіг давності зупинявся.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, мобілізований за призивом, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, враховуючи, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, крім того до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, в редакції Закону України №270-VI від 15.04.2008 року, що діяв станом на день події, яке буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речові докази по справі:

- грошові кошти у розмірі 100 Євро (дві купюри номіналом «50 Євро»), 75 гривень, навушники, банківські картки - слід повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.336, ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України і призначити йому покарання за це кримінальне правопорушення у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в редакції Закону України №270-VI від 15.04.2008 року, що становить 1190 (одну тисячу сто дев`яносто) гривень гривень в дохід держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Речові докази у справі: грошові кошти у розмірі 100 Євро (дві купюри номіналом «50 Євро»), 75 гривень, навушники, банківські картки - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: