Провадження № 1-кс/686/8722/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 , на постанову слідчого від 14.09.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000132,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_4 від 14.09.2023 р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000132, посилаючись на те, що вказана постанова є незаконною та невмотивованою, винесеною без дотримання вимог ст.ст.55, 110 КПК України, зокрема, з постанови слідчого не вбачається, що слідчим вчинялись слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення заподіяної шкоди, окрім того, слідчим не було взято до уваги, що ОСОБА_3 у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення та заяві про залучення в якості потерпілого зазначав обставини вчиненого відносно нього злочину, а також про спричинення йому майнової та моральної шкоди. Тому, у скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вищеозначену постанову слідчого від 14.09.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000132.

В судове засідання ОСОБА_3 , який клопотав про розгляд скарги у його відсутності, та слідчий не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих слідчому судді матеріалів.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000132, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із наданих матеріалів вбачається, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000132 від 26.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України.

14.09.2023 р. ОСОБА_3 в рамках вказаного кримінального провадження, звернувся до старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_4 із заявою, в якій просив залучити його, ОСОБА_3 , до кримінального провадження № 0000132, як потерпілого, та вручити йому памятку потерпілого про процесуальні права та обов`язки.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_4 від 14.09.2023 року ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000132.

Згідно зі ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відмовляючи ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, слідчий у своїй постанові від 14.09.2023 р., з врахуванням виправленої описки, вказує, що на сьогодні у кримінальному провадженні відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення, ОСОБА_3 завдано майнової чи моральної шкоди.

Слідчий у постанові обґрунтовано посилається на ч.5 ст.55 КПК України, якою визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Системний аналіз змісту ст.55 КПК України на предмет того, хто є потерпілим у кримінальному провадженні, дає однозначні підстави вважати, що це особа, якій кримінальним правопорушенням, вчиненим іншою особою, заподіяно шкоди. В даному ж випадку, в ході досудового розслідування, не було встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність шкоди, заподіяної ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням.

Також, вказавши у своїй заяві від 14.09.2023 р. про те, що йому завдано матеріальної та моральної шкоди, ОСОБА_3 не конкретизував, яку саме шкоду йому було завдано саме кримінальним правопорушенням (у якому розмірі та в чому вона полягає), не долучив до своєї заяви ОСОБА_3 й будь-яких документів, які б давали підстави вважати, що зазначена заява подана особою, якій саме кримінальним правопорушенням було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Тобто, аналіз змісту заяви ОСОБА_3 від 14.09.2023 р. про залучення його до кримінального провадження як потерпілого свідчить, що будь-яких обґрунтувань завданої шкоди ця заява не містить, а зазначено лише твердження про факт заподіяння ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, а також висловлено прохання слідчому про залучення ОСОБА_3 , як потерпілого, до кримінального провадження № 0000132 та вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

У заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 20.03.2023 року, на підставі якої були внесенні відомості до ЄРДР, теж відсутнє обґрунтування заподіяння ОСОБА_3 шкоди.

Слідчий суддя критично оцінює посилання ОСОБА_3 у скарзі на те, що останній «морально і матеріально постраждав саме від вчиненого правоохоронцями злочину, і що саме через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності у ОСОБА_3 повністю змінився ритм життя, як в сімї, так і в роботі та житті», оскільки матеріали кримінального провадження, на сьогоднішній день, не свідчать, про заподіяння ОСОБА_3 шкоди внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, до того ж обставини, начебто заподіяної, на думку скаржника, моральної та матеріальної шкоди з наведених обґрунтувань, про які він зазначає у поданій до слідчого судді скарзі, не були предметом розгляду слідчого, який 14.09.2023 р., на підставі досліджених матеріалів кримінального провадження № 0000132, прийняв рішення про відмову у визнані ОСОБА_3 потерпілим, оскільки заявник описані обставини не зазначав у своїх: заяві про кримінальне правопорушення від 20.03.2023 р.; заяві про залучення до кримінального провадження як потерпілого від 14.09.2023 р., а також не повідомляв ОСОБА_3 зазначені обставини заподіяння йому моральних страждань, про які йдеться у поданій скарзі, й під час допиту його в якості свідка 16.08.2023 р., а отже ці обставини не могли бути покладені у основу прийнятого слідчим рішення.

Таким чином, вважаю, що вищеозначена постанова слідчого від 14.09.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим є вмотивованою, обґрунтованою та прийнятою з дотриманням вимог ст.ст.40, 55, 110, 220 КПК України. Висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження № 0000132.

З огляду на викладене, а також те, що в ході розгляду скарги ОСОБА_3 не знайшли підтвердження факти порушення слідчим вимог КПК України при прийнятті оскаржуваного рішення, підстав для задоволення скарги та процесуального реагування слідчим суддею немає, тому, у задоволенні поданої ОСОБА_3 скарги, на даному етапі досудового розслідування, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_4 від 14.09.2023 р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, у кримінальному провадженні № 0000132, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя