У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001796, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2021 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Маринівка Доманівського району Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 21.11.2020 р. до 16.08.2021 р. включно зарахувати у строк покарання, початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу затримання, з 21.11.2020 р.

Ухвалено стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування майнової шкоди 25 460 грн. та моральної шкоди 30 000 грн.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23.05.2023 р. вказаний вирок залишений без змін.

Постановою Верховного суду від 25.10.2023 р. ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23.05.2023 р. скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не доведена, адже ніяких фактичних даних, які б підтверджували та прямо вказували на те, що смерть ОСОБА_8 наступила саме від ударів, нанесених ОСОБА_5 , матеріали кримінального провадження не містять.

Зазначає, що жоден зі свідків не вказує на нанесення обвинуваченим потерпілому такої кількості ударів, як зазначено у висновку експерта. Деякі свідки взагалі казали не про удари, а про ляпаси. Не співпадають місця нанесення ударів ОСОБА_9 з виявленими у ОСОБА_8 тілесними ушкодженнями.

Вказує на те, що судом не враховано тієї обставини, що в момент нанесення ударів ОСОБА_9 був взутий в гумові калоші, які значно послаблюють удари. Також вказує на те, що, на момент, коли ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_10 , залишили будинок, ОСОБА_8 був живий, ніяких проявів поганого самопочуття чи погіршення стану здоров`я у останнього не спостерігалось, в будинку ще залишався ОСОБА_11 .

На думку захисника, суд першої інстанції не з`ясував обставин вчиненого злочину, зокрема кількості, механізму та локалізації спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , часу та моменту настання смерті ОСОБА_8 , можливих дій ОСОБА_11 , який на одинці залишався з ОСОБА_8 та інші обставини, що призвело до неповноти судового розгляду, та є беззаперечною підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

За такого, стороною обвинувачення не доведено вини ОСОБА_5 поза розумним сумнівом, обвинувачення ґрунтується на припущеннях.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

20.11.2020 р. близько 13.30 год. ОСОБА_5 з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 прийшли у гості до ОСОБА_8 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , де всі разом почали розпивати спиртні напої.

В цей же день, близько 17.00 год., під час розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які склались через те, що ОСОБА_8 словесно почав ображати співмешканку ОСОБА_5 , виник словесний конфлікт, в ході якого у обвинуваченого виник умисел, спрямований на спричинення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Виконуючи задумане та, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 підвівся із-за столу та підійшов до ОСОБА_8 , який сидів неподалік на ліжку, в цій же кімнаті, та неодноразово, з короткими перервами в часі, умисно спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 кулаками рук та ногами в область голови та грудної клітини, під час того, як потерпілий, захищаючи себе, спочатку знаходився в положенні сидячи, а потім, від отриманих тілесних ушкоджень в положенні лежачі.

Своїми діями ОСОБА_5 умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді множинних синців обличчя, тулуба, кінцівок; крововиливів в шкірно-м`язові клаптики голови, міжреберні м`язи грудної клітини; дифузних субдуральних, субарахноідальних крововиливів; множинних локальних двосторонніх переломів ребер більше справа (гемоторакс); садна обличчя, кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть. Смерть ОСОБА_8 настала від дифузної закритої черепно-мозкової травми у вигляді травматичного субдурального, субарахноідального крововиливу.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, якумисне тяжке тілесне ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілої, які вважали вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути належно мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій вірні, ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , який в ході судового розгляду заперечував свою причетність до настання смерті ОСОБА_8 , його вина в скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Так, судом першої інстанції допитано свідка ОСОБА_13 , який показав, що 20.11.2020 р., о 09.00 год., він прийшов до будинку ОСОБА_8 , де разом з останнім та ОСОБА_11 вони разом розпивали спиртні напої. Потім ОСОБА_11 пішов до магазину по горілку, та в обідній час повернувся до будинку ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , де вони продовжували вживати спиртні напої. Потім ОСОБА_10 посварився з ОСОБА_11 та вдарив його, він їх розборонив, а згодом пішов додому. Всі інші залишилися в будинку ОСОБА_8 .

Наведені показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав, що 20.11.2020 р., він, ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 сиділи в будинку останнього та випивали. Десь біля 12.00 год. ОСОБА_10 по скандалив з ним, а потім ОСОБА_5 ударив кулаком в обличчя ОСОБА_14 і той упав з дивану на землю, ОСОБА_5 іще ударив кулаком лежачого ОСОБА_8 в обличчя, а він почав заступатися за ОСОБА_8 і ОСОБА_5 ударив його кулаком в обличчя, після чого він утік в іншу кімнату і ліг спати. Коли прокинувся, то було вже темно, він заглянув в кімнату де вони перед цим випивали, побачив, що ОСОБА_8 лежить вкрити ковдрою та пішов. На другий день вранці він прийшов, заглянув, побачив що ОСОБА_8 так і лежить та позвав сусіда, який глянув та сказав, що ОСОБА_8 мертвий.

Аналогічні пояснення щодо кола осіб, які перебували в будинку потерпілого ОСОБА_8 , надав суду свідок ОСОБА_10 , який пояснив, що 20.11.2020 р., в день, вони з ОСОБА_5 йшли з магазину в с. Синюхин Брід та зустріли ОСОБА_11 , той запропонував зайти до ОСОБА_8 додому. Вони туди зайшли, там був сам ОСОБА_8 та ще ОСОБА_13 , вони всі разом розпивали спиртне, потім ОСОБА_5 дав кілька ляпасів ОСОБА_8 бо той обізвав співмешканку ОСОБА_5 . Обвинувачений, ще кілька разів давав ляпаси ОСОБА_8 , останній падав з ліжка де сидів на підлогу, потім сідав на ліжко. Він вийшов курити, а коли повернувся то побачив, що ОСОБА_8 сидів на підлозі. Він бачив три серії ударів нанесених ОСОБА_5 потерпілому, після другої та третьої серії ОСОБА_8 падав з ліжка на підлогу. Останній раз коли він виходив на двір, то ОСОБА_8 сидів на ліжку, а коли він повернуся в будинок, то побачив, що потерпілий сидів на підлозі, а ОСОБА_11 спав на ліжкові. Він з ОСОБА_5 пішли, вже було темно, а на другий день, десь в обід їх затримали працівники поліції. Бачив у ОСОБА_8 кров на губі, підпухлість під оком та, що він тримався за щоку.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги вищенаведені показання свідків, та обґрунтував ними своє рішення, оскільки ці показання у повній мірі узгоджуються між собою та з іншими належними та допустимими доказами, а саме:

фактичними даними, зафіксованими у протоколі слідчого експерименту від 21.11.2020 р., за участю свідка ОСОБА_10 , відповідно якому, свідок повідомив аналогічні обставини та додатково зазначив, що коли він останній раз повернуся з перекуру до будинку ОСОБА_8 та він побачив, що той лежить на підлозі на спині, а ОСОБА_5 б`є його кулаком по грудях, він став відтягувати ОСОБА_5 , той ударив його в лице, потеплілий в цей час піднявся на ноги і обвинувачений ударив його ногою по голові.

протоколом огляду місця події з таблицею зображень до нього від 21.11.2020 р., у якому зафіксована обстановка в будинку ОСОБА_8 , з якої видно умови та обставини скоєння злочину, а саме видно розпивання спиртних напоїв групою осіб та те, що потерпілий лежав на підлозі вкритий ковдрою;

висновком експерта № 377 від 17.12.2020 р., яким встановлено, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 виявлено: множинні синці обличчя, тулуба, кінцівок; крововиливи в шкірно-м`язові клаптики голови, міжреберні м`язи грудної клітини; дифузний субдуральний, субарахноідальний крововиливи; множинні локальні двосторонні переломи ребер більше справа (гемоторакс); садна обличчя, кінцівок. Дані тілесні ушкодження утворились 20.11.2020 року від багаторазових впливів (ударів) тупого твердого предмету (кулак, взута нога) і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть. Враховуючи множинність пошкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_8 , було нанесено не менш ніж 10 ударів в різні частини тіла (голова, грудна клітина, кінцівки. Смерть ОСОБА_8 , настала від дифузної закритої черепно-мозкової травми у вигляді травматичного субдурального, субарахноідального крововиливу. Тілесні ушкодження у ОСОБА_8 при падінні з висоти власного зросту утворитись не могли. Причина смерті ОСОБА_8 , знаходиться в прямому зв`язку з вищевказаними тілесними ушкодженнями. Смерть ОСОБА_8 наступила через невеликий проміжок часу, після черепно мозкової травми, який потрібен для утворення крововиливу під оболонки мозку (20-30 хвилин) з наступним настанням смерті. При судово-токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_8 етиловий спирт виявлений в концентрації 0,64%, що у живих осіб відповідає стану легкого алкогольного сп`яніння.

При цьому, як вбачається з висновку експерта № 377 від 17.12.2020 р., у ньому встановлена кількість, механізм та локалізація спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , час та момент настання смерті ОСОБА_8 , що свідчить про безпідставність доводів захисника щодо не з`ясування цих обставин судом першої інстанції.

З приводу доводів захисника про те, що суд першої інстанції не з`ясував можливих дій ОСОБА_11 , який наодинці залишався з потерпілим ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони є лише припущеннями та не підтверджені належними доказами.

Натомість, в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зазначали, що останній залишився у будинку ОСОБА_8 , однак він заснув в іншій кімнаті.

Наведені обставини, в суді першої інстанції, також підтвердив і сам обвинувачений, вказавши, що коли вони з ОСОБА_10 пішли з будинку ОСОБА_8 , останній сидів на підлозі в кімнаті, а ОСОБА_11 спав на ліжку.

Аналогічні пояснення надані і свідком ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту, про те, що коли він та ОСОБА_5 залишили житло потерпілого, ОСОБА_11 спав.

Окрім того, свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції, показав, що коли ОСОБА_5 почав наносити ОСОБА_8 удари, він їх розбороняв, що підтверджує відсутність у нього умислу на нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Доказів, що свідок ОСОБА_11 наносив ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які спричинили його смерть, матеріали провадження не містять, що свідчить про надуманість доводів сторони захисту про спричинення потерпілому тілесних ушкоджень свідком ОСОБА_11 .

Отже, показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а також дослідженими письмовими доказами, а саме: висновком експерта № 377 від 17.12.2020 р. та протоколом слідчого експерименту від 21.11.2020 р., за участю свідка ОСОБА_10 , підтверджується, що саме обвинувачений ОСОБА_5 наносив удари потерпілому ОСОБА_8 , як в область голови, так і область тулубу, більше з потерпілим ніхто не конфліктував, і причин спричиняти тілесні ушкодження більше ні в кого не було із кола осіб, які знаходились в будинку.

За наведеного, апеляційний суд вважає, що показання зазначених свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань згідно до вимог ст. 384 КК України, послідовні, логічно пов`язані між собою, узгоджуються з висновком судово-медичного експерта, іншими письмовими доказами та правильно покладені судом першої інстанції в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 .

Будь-яких підстав не довіряти зазначеним вище і наведеним у вироку доказам, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Таким чином, наведене в сукупності повністю спростовує доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо непричетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого злочину.

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_5 вини у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у скоєному, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту, намір приховати свої злочинні дії та уникнути відповідальності за скоєне, оскільки останній хоч і заперечив свою провину, однак підтвердив наявність конфліктної ситуації між ним та ОСОБА_8 , в ході якої він наніс останньому тілесні ушкодження.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 , у спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 , доведена належними та допустимими доказами, які не викликають сумніву та у своїй сукупності свідчать про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

З урахуванням встановлених судом першої інстанції обставин кримінального провадження, ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, даних про особу останнього, апеляційний суд доходить висновку, що покарання, призначене судом першої інстанції, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65-67 КК України, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку не виявлено, оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2021 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3