ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 678/307/22

Провадження № 11-кп/4820/669/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальне провадження №0000001 від 04.01.2022 року, за спільною апеляційною скаргою обвинуваченої за ч.ч.1,2 ст.190 КК України ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, українку, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено їй покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України та ч. 2 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного їй покарання.

ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено їй покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України та ч. 3 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного їй покарання.

Долю речових доказів визначено на підставі ст.100КПК України.

Цивільний позов залишено без розгляду та роз`яснено цивільному позивачу право звернення з таким позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Спеціальну конфіскацію не застосовано.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, не обирався.

За вироком суду, ОСОБА_6 , маючи у приватній власності дві житлові квартири, розташовані в АДРЕСА_1 , - площею 42,2 кв. м. (право власності оформлено 09 квітня 2001 року) та в АДРЕСА_2 - площею 33,6 кв. м. (право власності оформлено 14 березня 2017 року), загальною площею 75,8 кв. м., з середини квітня 2017 року, заволоділа шляхом обману бюджетними коштами, призначеними для виплати відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Так, ОСОБА_6 19 квітня 2017 року, в період робочого часу з 08:00 год. по 17:00 год. у приміщенні УСЗН Летичівської РДА, по вул. Соборна, 16, смт Летичів Хмельницької області склала та подала заяву про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та декларацію «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги» від 13 квітня 2017 року. При цьому, у вказаній декларації, умисно зазначила неправдиві відомості про майновий стан, а саме: у розділі III не зазначила, що їй на праві власності належить друга квартира в АДРЕСА_1 - площею 42,2 кв. м. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 рішенням управління соціального захисту населення Летичівської РДА від 29 червня 2017 року їй призначено виплату щомісячної допомоги, як малозабезпеченій сім`ї з нарахуванням грошової допомоги на банківський рахунок, який нею зазначено в заяві про призначення допомоги і відкритий в банку AT «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_6 .

На підставі поданої заяви, ОСОБА_6 , не маючи права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, в період часу з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року, незаконно заволоділа державними коштами у виді соціальної допомоги в сумі 14 498,68 гривень, які їй перераховувалися управлінням соціального захисту населення Летичівської РДА на її рахунок відкритий в банку AT «Ощадбанк», чим своїми протиправними діями спричинила матеріальної шкоди управлінню соціального захисту населення Летичівської РДА на вказану суму.

Окрім того, ОСОБА_6 12 жовтня 2017 року, в період робочого часу з 08:00 год. по 17:00 год. у приміщенні УСЗН Летичівської РДА, по вул. Соборна, 16, смт. Летичів Хмельницької області власноручно склала та подала заяву про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та декларацію «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги» від 11 жовтня 2017 року. При цьому у вказаній декларації умисно зазначила неправдиві відомості про майновий стан, а саме у розділі III не зазначила, що їй на праві власності належить друга квартира.

Таким чином, ОСОБА_6 , повторно, не маючи права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, у період часу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року, незаконно заволоділа державними коштами у виді соціальної допомоги в сумі 12 482,06 грн., які їй призначено та виплачено на її рахунок відкритий в банку AT «Ощадбанк».

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена та захисник подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять оскаржуваний вирок скасувати, кримінальне провадження закрити, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України через відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати, в частині призначеного покарання, та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України покарання у виді громадських робіт строком 200 годин.

На підставі ч.5 ст.74 КК України та ч. 2 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного їй покарання.?

За ч.2 ст.190 КК України призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ч.5 ст.74 КК України та ч. 3 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного їй покарання.

Вирок Летичівського районного суду від 09.08.2023, в частині цивільного позову процесуального прокурора - прокурора Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , в інтересах держави, в особі Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації до ОСОБА_6 , про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, в сумі 26 980 грн. 74 коп. - скасувати і призначити новий розгляд цивільного позову про відшкодування шкоди, в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції.

В ході апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 заявив клопотання, яке підтримала обвинувачена, про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор не заперечував щодо клопотання захисника, подану прокурором апеляційну скаргу просив задовольнити частково, в частині звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників кримінального провадження щодо апеляційних скарг та заявленого захисником клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи клопотання та апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

За змістом статті 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Частиною 3 статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, передбачені частинами 1та 2 ст.190 КК України, в редакції від 22.11.2018 року, згідно з положеннями статті 12 КК України та санкцій вказаних статей, за класифікацією відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину, відповідно, а в редакції від 07.03. 2018року (на час вчинення кримінальних правопорушень) до злочинів невеликої та середньої тяжкості, відповідно. .

Положеннями пунктів 2 та 3 частини 1 статті 49 КК України, в редакції від 22.11.2018 року, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки -у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Положеннями пунктів 2 та 3 частини 1 статті 49 КК України, в редакції від 07.03. 2018року, на час вчинення кримінальних правопорушень,

передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки -у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, чи три роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження чи позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення, на підставі спливу строків давності.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено. У нашому випадку мали місце продовжувані кримінальні правопорушення, строк давності вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, слід обчислювати з дня вчинення останнього тотожного діяння 30.09.2017 року, а строк давності кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, слід обчислювати з дня вчинення останнього тотожного діяння 31 березня 2018 року, відповідно до обвинувального акту.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, а також щодо ухилення останньої від органів досудового розслідування або суду, тому перебіг давності не зупинявся, підстав для застосування положень частини 3 статті 49 КК України немає.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що з дня вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 кримінальних правопорушень минуло понад 5 років, тобто в зазначеному кримінальному провадженні строк давності притягнення обвинуваченої до відповідальності, передбачений пунктами 2 та 3 частини 1 статті 49 КК України, в редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, сплив.

При цьому, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, незалежно від визнання вини, особа звільняється у зв`язку із закінченням строків давності від кримінальної відповідальності, а не від покарання, при наявності на це згоди особи. Верховний Суд зазначив, що передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно до положень статті 285 КПК роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою статтею 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

При цьому, при наявності клопотання особи про звільнення від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України та наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, суд зобов`язаний звільнити особу саме від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, тоді як за наявності вказаних підстав звільнення особи від покарання є порушенням вимог КПК України, що тягне неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зазначене узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постанові Об`єднаної палати ККС у складі ВС від 06.12.2021 у справі № 521/8873/18.

В судовому засідання обвинувачена підтвердила розуміння зазначених норм матеріального та процесуального законів, підтримала подане захисником клопотання та просила суд звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

З урахуванням наведених обставин, що на момент апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції у цьому кримінальному провадженні закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 190 та частиною 2 статті 190 КК України, захисник звернувся з клопотанням про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 статті 190 КК України, із закриттям кримінального провадження, колегія суддів вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню, вирок суду першої інстанції скасуванню, на підставі частини 1 статті 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 статті 190 КК України, із закриттям кримінального провадження.

Разом із тим, колегія суддів роз`яснює, що звільнення особи від кримінальної відповідальності, на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому потерпіла сторона не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінальних правопорушень шкоди в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг сторони захисту та прокурора, а саме в частині скасування вироку та задоволення клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення її від кримінальної відповідальності за частинами 1 та 2 статті 190 КК України, на підставі вимог статті 49 КК України, та закриття кримінального провадження щодо неї.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, прокурора. задовольнити частково.

Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року щодо обвинуваченої за ч.ч.1,2 ст.190 КК України ОСОБА_6 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.190 КК України, на підставі п.п.2,3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3