Справа № 309/4505/23
Провадження № 1-кс/309/505/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 , вивчивши клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_5 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000252 від 16.09.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_5 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000252 від 16.09.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

У клопотанні зазначено, що 15.09.2023 року до ч/ч Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від начальника ТСЦ 2144, про те, що до ТСЦ 2144 звернулась гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для зняття з обліку автомобіля Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , та в ході проведення процедури відбулось спрацювання бази, де вказано, що дана операція вже була здійснена в Чернівецькій області. Виїздом СОГ на місце події було вилучено автомобіль марки Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на арешт майданчик Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області. Рапортом начальника ТСЦ 2144 ОСОБА_7 було скеровано до Хустського РУП ГУНП в З/о свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 23.01.2019 року на ім`я ОСОБА_8 , мешк. АДРЕСА_1 , довіреність приватного нотаріуса ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

15 вересня 2023 року слідчим СВ Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковником поліції ОСОБА_11 , в період часу з 14 години 40 хвилин по 15 годину 20 хвилин, проведено огляд місця події, а саме огляд парковки по АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки Mitsubishi Pajero чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_3 та поміщено його на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Хустського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Начальником ТСЦ 2144 до Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області було надіслано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 23.01.2019 року на автомобіль марки Mitsubishi Pajero чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , мешк. АДРЕСА_1 , які 16 вересня 2023 року, постановою дізнавача сектору дізнання Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні № 0000252.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказаний автомобіль є знаряддям вчинення вказаного кримінального правопорушення та необхідно для подальшого проведення судово-криміналістичної експертизи.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 вказаної статті вказує на те, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: пункт 1) використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди, пункт 3) є предметом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 168 тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тобто, вилучені в ході огляду місця події речі є тимчасово вилученим майном.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна.

Підставою для накладення арешту є те, що вилучений транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобі відповідно до ст.98 КПК України визнані речовими доказами згідно постанови слідчого, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна та проведення експертиз.

В даному випадку вилучені автомобіль марки Mitsubishi Pajero чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_3 , який поміщено майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Хустського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 23.01.2019 року на автомобіль марки Mitsubishi Pajero чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , мешк. АДРЕСА_1 , є предметами кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а тому в органу досудового розслідування виникла необхідність у проведення транспортно-трасологічної експертизи та технічної експертизи документів.

Враховуючи викладене, з метою запобігання зникненню, втраті чи частковому знищенню речових доказів по даному кримінальному провадженню, просить накласти арешт на автомобіль марки Mitsubishi Pajero чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_3 , який поміщено майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Хустського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 23.01.2019 року на автомобіль марки Mitsubishi Pajero чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , мешк. АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити. Вказує, що постановою дізнавача автомобіль визнано речовим доказом. При проведенні перереєстрації ТЗ виявилося, що таке саме авто вже знімалося в іншій області. Є необхідність проведення експертиз, після яких може бути змінено кваліфікацію.

В судове засідання представник користувача вилученого майна ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_4 , просив клопотання задовольнити частково. Просить врахувати, що ТЗ є єдиним для сім`ї, яка ним користується. КПК України допускає накладення арешту лише із забороною розпоряджання та передачу користувачу відповідно до ст. 100 КПК України. Звертає увагу, що кваліфікація є ч.4 ст. 358 КК України, і не зрозуміло до чого тут саме автомобіль, позаяк кваліфікації за ст. 290 КК України немає.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважає, що клопотання дізнавача підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 23.01.2019 дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Зазначене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію ТЗ підлягає до задоволення оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Враховуючи, що, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , відповідає критеріям, які визначені в ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у справі, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, відповідає критеріям тимчасово вилученого майна, то наявні підстави для накладання на нього арешту

Стосовно клопотання частині накладення арешту на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_3 , то слідчий суддя зазначає наступне.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що дізнавачем та прокурором при внесенні клопотання, належним чином не обґрунтовано підстави для накладення арешту на вказаний автомобіль.

Доводи клопотання про те, що автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_3 , має відношення до кримінального провадження та був вилучений під час огляду місця події, відноситься до тимчасово вилученого майна, а тому підлягає арешту з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, слідчий суддя вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підтвердженими відповідними процесуальними рішеннями, належним чином не вмотивованими.

У даному випадку відомості до ЄРДР внесено за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, за фактом підробки такого документу.

У клопотанні дізнавачем належним чином не обґрунтовано, що сам автомобіль (який не є документом) має якесь відношення до даного кримінального правопорушення та виходячи з об`єкту даного правопорушення, відповідає критеріям, які визначені в ст. 98 КПК України

Сама по собі постанова дізнавача про визнання транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_3 , речовим доказом у даному кримінальному провадженні, за відсутності належного обґрунтування щодо відповідності даного майна критеріям, які визначені в ст. 98 КПК України, не є безумовною підставою для віднесення цього майна до речових доказів та накладення на нього арешту.

Слідчий суддя при цьому визнає недоречним посилання прокурора на те, що після проведення експертизи, у разі встановлення факту підробки, може бути змінена кваліфікація, оскільки це є лише припущенням. Наразі кваліфікація кримінального правопорушення, у межах якого подано клопотання ч.4 ст. 358 КПК України, і слідчий розглядає дане клопотання виключно виходячи з даної кваліфікації, відомостей до ЄРДР за іншою статтею, зокрема 290 КК України, у даному кримінальному провадженні не вносилося, як вірно підмітив представник користувача автомобіля.

Дослідивши доводи клопотання, слідчий суддя доходить висновку про те, що мета арешту майна автомобіля не підтверджена, а подаючи клопотання, орган досудового розслідування (дізнавач) не врахував положення ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідно до якої фізична або юридична особа може бути позбавлена права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При оцінці доводів клопотання слідчий суддя також зазначає, що у клопотанні не вказується на наявність даних у підтвердження ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення тимчасово вилученого майна. Саме по собі посилання у клопотанні на необхідність проведення транспортно-трасологічної експертизи належним чином не вмотивоване, з огляду на кваліфікацію даного правопорушення за ч.4 ст. 358 КК України.

Формальне посилання на ст. 170 КПК України, без належного вмотивування мети та підстав для арешту майна, суд вважає таким, що не призводить до висновку про його обґрунтованість та про необхідність його задоволення.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 4 ст. 358 КК України, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи користувача майна як арешт належного йому транспортного засобу, і що дізнавачем та прокурором поза розумним сумнівом не доведено законності такого арешту.

Також на думку слідчого судді, органом досудового розслідування (дізнавачем) не доведено, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту транспортного засобу може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З урахуванням наведеного в накладенні арешту на вказаний автомобіль слід відмовити.

А отже клопотання дізнавача підлягає лише частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173,175, 309 КПК України слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_5 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000252 від 16.09.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 23.01.2019 року на ім`я ОСОБА_8 .

В задоволенні решти клопотання відмовити.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на дізнавача СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_5 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали виготовлено 19 вересня 2023 р. о 14 год. 30 хв.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1