Справа № 308/5255/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/363/23, за апеляційною скаргою прокурорки Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 травня 2023 року, повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 04.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000023, відомості про кримінальне правопорушення в якому 04.01.2019 внесені до ЄРДР відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_6 , необхідно повернути прокурору на підставі пункту 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2617-VIII від 22.11.2018, для його внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України. Так, судом встановлено, що Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» зі змінами і доповненнями, внесеними Законом України №321-IX від 3 грудня 2019 року, який відповідно до пункту І розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» набирає чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до законодавчих актів України а саме: КУпАП, КК України та КПК України. За обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке, відповідно до ч.2 ст. 12 КК України, зі змінами, внесеними Законом України №2617-VIII від 22.11.2018, - належить до кримінальних проступків. Пунктом 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України N 2617-VIII від 22.11.2018, імперативно визначено, що обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України. Враховуючи те, що відповідно до вимог закону ч.1 ст.125 КК України з 01.07.2020 визначена, як кримінальний проступок і вказаний вище обвинувальний акт не призначено до судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

В апеляційній скарзі прокурорка ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Зазначає, що суд постановив оскаржувану ухвалу за відсутності учасників кримінального провадження, про наявність судового рішення сторона обвинувачення дізналась 08.05.2023, відтак 12.05.2023 на адресу прокуратури надійшла копія оскаржуваної ухвали від 01.05.2023. Разом з тим, прокурорка вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зауважує, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який повернуто прокурору, затверджений та направлений до суду 23.04.2021, тобто вже після набрання чинності змін до КПК України, внесених Законом України №2617-VIII від 22.11.2018. Більш того, з цієї ж підстави обвинувальний акт у цьому ж кримінальному провадженні вже повертався для усунення недоліків прокурору ухвалою суду від 26.03.2021, тому обставини, які зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі з приводу повернення обвинувального акту, на переконання апелянтки, є безпідставними. Просить ухвалу суду скасувати, обвинувальний акт повернути до місцевого суду на стадію підготовчого судового засідання на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка просила закрити апеляційне проваджен6ня, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційний розгляд проводиться за відсутності обвинуваченого та потерпілої, неявка яких, з огляду на положення частини 4 статті 405 КПК України, не перешкоджає його проведенню. При цьому, береться до уваги, що повідомлення про час та місце апеляційного розгляду обвинуваченому та потерпілому надіслано відповідно до вимог закону, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення апеляційного розгляду на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції здійснюється в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України з огляду на наступне.

Так, обґрунтовуючи висновок про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 прокурору, суд першої інстанції послався положення п. 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, відповідно до якого обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 складений дізнавачем, затверджений прокурором та на направлений до суду 23.04.2021, тобто вже після набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, яким внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Разом із тим, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що з аналогічних підстав обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні вже повертався ухвалою суду від 26.03.2021, а тому обставини, які зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі з приводу повернення обвинувального акту, є безпідставними.

У зв`язку з цим, апеляційний суд також вважає, що повернення обвинувального акту прокурору з посиланням на п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень вищезгаданого Закону, суперечить вимогам ст. 9 КПК України та є помилковим.

Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 травня 2023 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 04.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, - скасувати, призначивши новий розгляд кримінального правопорушення у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: