ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 638/ 9464 /23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 213 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 ,. з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю слідчого ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , подане в межах кримінального провадження № 0002011 від 02 серпня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізюма Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого за трудовою угодою покрівельником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на необґрунтованість та незаконність ухвали слідчого судді. Вказує на те, що з урахуванням обґрунтованої підозри та фактичних обставин кримінального правопорушення, його тяжкості і для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного повинен бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки ОСОБА_8 інкримінується вчинення тяжкого злочину, підозра є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, а також наявні ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України. Доля речових доказів та обсяг підозри, на думку прокурора, не є предметом дослідження при розгляді слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному.

На думку прокурора, існує наявний та обґрунтований ризик того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину, а також той факт, що місце проживання підозрюваного органами слідства встановлено за адресою: АДРЕСА_2 . Під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_8 зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою за адресою: АДРЕСА_3 , однак, до моменту розгляду клопотання, ОСОБА_8 скасував статус ВПО та в судовому засіданні не зміг назвати адресу свого проживання, що на думку прокурора, свідчить про спосіб уникнення кримінальної відповідальності. Факт проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено на підставі протоколів допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Крім того, як зазначає прокурор, клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Оскільки підозрюваному інкримінується вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, строком від 3 до 7 років, у зв`язку з чим, є підстави вважати, що він може залишити своє місце проживання.

Також прокурор вважає, що підозрюваний має змогу впливати на свідків по справі, оскільки йому відомі їх дані, він мешкав з ними в одному населеному пункті, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше правопорушення, оскільки раніше був притягнутий до кримінальної відповідальності. Крім того, під час вручення повісток, від свідка ОСОБА_15 , надходили скарги щодо висловлювань з боку підозрюваного у бік керівництва Ізюмського РУП ГУНП, а саме погрози фізичної розправи, пошкодження майна, за фактом чого, було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування за ознаками ч.1 ст.345 КК України.

А тому, вказане, на думку прокурора, свідчить про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор та слідчий підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити та скасувати ухвалу, задовольнивши клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали рішення суду законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, думку підозрюваного, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002011 від 02 серпня 2023 року за ч.1 ст.263 КК України.

Старший слідчий СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у даномукримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання зазначав, що СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002011 від 02 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Слідчим зазначено, що у вересні 2022 році (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), але не пізніше 14 серпня 2023 року, ОСОБА_8 знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 (точного місця в ході проведення досудового розслідування не встановлено), де в період окупації міста Ізюм Харківської області дислокувалися військові РФ, знайшов порох, який залишив за місцем свого мешкання та, не маючи передбаченого та установленого чинним законодавством дозволу, всупереч вимогам Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом Положення) та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом Інструкція), діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізуючи злочинний умисел зберігав до 14 серпня 2023 року за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Також органом досудового розслідування вказано, що ОСОБА_8 у вересні 2022 році (точної дати та часу в ході досудовою розслідування встановити не виявилось можливим), однак не пізніше 14 серпня 2023 року перебуваючи на території приватного домоволодіння (коридор житлового будинку) за адресою: АДРЕСА_2 , зберігав нітроцелюлозний порох загальною масою 1000 грам, розміщений в 3-х металевих банках з написом «порох Сокол». Вказану речовину залишено ОСОБА_14 на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого зберігання мешканцями та володільцями вказаного домоволодіння. У клопотанні зазначено, що ОСОБА_8 , не маючи передбаченого та установленого чинним законодавством дозволу, всупереч вимогам Положення та Інструкції, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізуючи злочинний умисел зберігав нітроцелюлозний порох загальною масою 1000 грам розміщений в 3-х металевих банках з написом «порох Сокол» до 14 серпня 2023 року за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

15 січня 2024 року ОСОБА_8 у вказаному вище кримінальному провадженні повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку від 14.08.2023 року, показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , висновками експертів та іншими наявними матеріалами.

Також слідчий посилався на ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, посилаючись на те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Крім того, слідчим зазначено про наявність факту притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності в минулому, та про наявність відкритого стосовно ОСОБА_8 кримінального провадження № 0001430 від 22 грудня 2023 року.

Слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, покласти на підозрюваного обов`язки передбачені ст. 194 КПК України а саме: не покидати місце фактичного мешкання згідно з довідкою ВПО за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 22 години до 06 години; прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; заборонити відвідувати місця з реалізації алкогольної продукції.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що органом досудового розслідування не надано належних доказів ні в клопотанні, ані під час судового розгляду, на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також вагомих та достатніх доказів на підтвердження підозри, оскільки у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 15 січня 2024 року маються розбіжності щодо назви вилученого за місцем обшуку пороху із зазначенням його назви у висновку експерта за результатами проведення судової вибухотехнічної експертизи від 22 серпня 2023 року № СЕ-19/121-23/18123-ФХВР, на який міститься посилання у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення від 15 січня 2024 року. Слідчий суддя вважав, що матеріали клопотання не містять документів на підтвердження стану подальшої процесуальної долі зазначених в постанові речових доказів,, вилучених під час проведення обшуку та визнаними речовими доказами, відповідно до постанови слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_20 від 15 серпня 2023 року про визнання речовими доками, з посиланням причин їх не зазначення в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри.

Крім того, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування не встановлено місця фактичного проживання підозрюваного, що де-факто унеможливлює виконання вірогідного рішення про задоволення клопотання слідчого шляхом постановлення відповідної ухвали.

Викладені в клопотанні про застосування запобіжного заходу та підтверджені прокурором у судовому засіданні відомості про наявність у підозрюваного судимостей (фактів притягнення до кримінальної відповідальності) та наявність стосовно останнього кримінального провадження за ч. 1 ст. 345 КК України, в контексті оцінки зазначених відомостей як окремих ризиків в розумінні статті 177 КПК України, слідчий суддя до уваги не прийняв, з тих підстав, що ОСОБА_8 , в розумінні положень статті 89 КК України, є не судимий, а відкриття (факт наявності) кримінального провадження стосовно підозрюваного не доведено належним чином, оскільки матеріали клопотання не містять про це жодних відомостей, зокрема, але не виключно, витягу з ЄРДР.

Слідчий суддя вважав, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що вказані слідчим у клопотанні ризики не знайшли свого підтвердження в матеріалах клопотання в результаті його розгляду.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді, оскільки зважуючи на такий обсяг відомостей, які були надані слідчому судді, об`єктивно вбачається, що в даному випадку, відсутні підстави для задоволення клопотання слідчого.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

На виконання вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів. Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

При цьому, законодавцем в ч. 2 ст. 194 КПК України передбачено підстави для відмови у застосуванні запобіжного заходу, які визначені ч.1 ст.194 КПК України та доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як правильно зазначив слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, які вказують про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з огляду на наступне.

Під час судового розгляду в апеляційному суді підозрюваний вказав, що на всі виклики до слідчого та прокурора він завжди з`являється, наміру переховуватись не має, зобов`язується з`являтися вчасно на всі виклики слідчого та прокурора, в подальшому. Дійсно був ВПО в м. Ізмаїл Одеської області, зараз не має постійного місця проживання. З власницею будинку по АДРЕСА_2 він знайомий близько 30 років, проте, не проживав там ніколи.

Як зазначила захисник підозрюваного, за адресою: АДРЕСА_2 підозрюваний не проживає, одна частина будинку за цією адресою належить ОСОБА_19 , інша її колишньому чоловіку. Дійсно, ОСОБА_8 бу ВПО та був зареєстрований м. Ізмаїл Одеської області, на даний час не є ВПО та немає офіційного місця проживання, оскільки його будинок зруйнований внаслідок обстрілу і там неможливо проживати. З ОСОБА_19 спільної власності не має та спільного господарства не веде, а тому, клопотання прокурора про визначення місця проживання підозрюваного при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту. за адресою: АДРЕСА_2 , вважає безпідставним, так як будинок належить взагалі іншій особі. Як вказала захисник, на даний час підозрюваний здійснює послуги по відновленню покрівлі в м. Ізюмі, односельчанам, а також ремонтує свій будинок, проте, живе у родичів або в автомобілі, оскільки його житло зруйноване.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції слідчий та прокурор не спростували відомості щодо регулярного з`явлення підозрюваного за всіма викликами до слідчого та прокурора та відсутність з боку підозрюваного будь-яких порушень.

При цьому, колегія суддів враховує, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб та можливості незаконно впливати на свідків, на що посилався прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. А ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, заявлені в клопотанні та в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

Виходячи з наведеного та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, особи підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необґрунтованим, інших доводів, окрім тих, що наведені в клопотанні та в апеляційній скарзі, прокурором та слідчим під час апеляційного розгляду наведено не було.

За таких обставин, рішення слідчого судді слід визнати законним і обгрунтованим, внаслідок чого, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п.2, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 01 2024 року по справі щодо ОСОБА_8 , про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4