Єдиний унікальний номер 205/3110/21
1-кп/205/211/23
Провадження №1кп/205/211/23
Справа №205/3110/21
У Х В А Л А

19 грудня 2023 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Донецька, громадянки України, освіта вища, не заміжньої, раніше не засудженої, проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.255-3 ч.1, 28 ч.2-125 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.255-3 ч.1, 28 ч.2-125 ч.1 КК України, а саме в тому, що вона, 19 серпня 2020 року, о 10 годині 27 хвилин, перебуваючи на своєму робочому місці, у приміщенні КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня лікарня» ДОР, за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111, реалізовуючи свій злочинний умисел на звернення до особи, яка завідомо для винного може здійснювати злочинний вплив, зокрема до особи, яка перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, з метою застосування нею такого впливу, здійснила телефонний дзвінок раніше знайомій особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, якому повідомила про необхідність прибуття за місцем роботи потерпілого ОСОБА_6 , з яким у неї склались неприязні стосунки та спричинення останньому легких тілесних ушкоджень, таким чином вчинила замовлення на спричинення легких тілесних ушкоджень. Після цього, дві особи, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, в той же день, близько 13 години 30 хвилин, реалізуючи злочинний намір ОСОБА_7 , прибули до приміщенні КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня лікарня» ДОР, за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111, де за вказівкою ОСОБА_7 зайшли до робочого кабінету потерпілого ОСОБА_6 , після чого на замовлення обвинуваченої, з метою залякування потерпілого, вийшли за межі домовленості з ОСОБА_7 щодо обсягу злочинних дій, спричинили ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні захисниками обвинуваченої ОСОБА_7 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст.284 ч.1 п.10 КПК України, оскільки прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом поза межами строків досудового розслідування, передбачених ст.219 КПК України, що унеможливлює розгляд кримінального провадження по суті.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала заявлене клопотання та просити кримінальне провадження за її обвинуваченням з підстав, зазначених у клопотанні.

Прокурор та потерпілий заперечували проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст.284 ч.1 п.10 КПК України, посилаючись на його необґрунтованість.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.255-3 ч.1, 28 ч.3-125 ч.1 КК України, одне з яких, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а друге до кримінальних проступків.

Вирішуючи питання про можливість закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, суд враховує правові висновки, які містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 лютого 2023 року (справа № 932/8842/20), у якій зазначено наступне.

Для висновку щодо правозастосування вказаних нормативних положень об`єднана палата вважає за необхідне з`ясувати зміст поняття «злочину проти життя та здоров`я особи», яке вжито законодавцем у п.10 ч.1 ст.284 КПК.

У цьому аспекті колегія суддів об`єднаної палати насамперед звертає увагу на те, що п.10 ч.1 ст.284 КПК у частині вживання поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» не містить прямої відсилки до конкретних норм іншого нормативно-правового акта, на відміну, до прикладу, від положення п.9 ч.1 ст.284 КПК, котре прямо відсилає до норм ст. 212 КК та підрозділу 92 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

А тому закріплене у п.10 ч.1 ст.284 КПК поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» потребує свого тлумачення, зокрема й на рівні відповідного висновку, викладеного у постанові Верховного Суду, яке би забезпечило однаковість правозастосування вказаної норми у судовій практиці.

Задля вирішення цього питання слід звернутись як до доктринальних положень кримінального права, так і врахувати позитивні зобов`язання нашої держави відповідно до Конституції України й Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, доктрина кримінального права виходить із того, що всі склади кримінальних правопорушень за характером їх структури поділяються на дві категорії: прості та складні (ускладнені).

До простих складів зазвичай відносять ті, які містять ознаки одного суспільно небезпечного діяння, що посягає на один об`єкт. Такими прикладами простих складів є більшість кримінальних правопорушень, передбачених розділом ІІ Особливої частини КК.

У той же час одним із видів складного (ускладненого) кримінального правопорушення, є склад, законодавча конструкція якого передбачає наявність двох і більше (обов`язкових чи факультативних) об`єктів посягання, один із яких є основним, а інший(і) додатковим(и) в складі поліоб`єктного кримінального правопорушення. Виходячи з основного об`єкта, як відомо, здійснена класифікація усіх кримінальних правопорушень (із їх структуризацією) у відповідних розділах Особливої частини КК та диференціація кримінальної відповідальності. Проте додатковий об`єкт також відіграє істотне значення для правозастосування.

Наявність у складі кримінального правопорушення додаткового об`єкта свідчить про те, що в такому складі кримінального правопорушення цим суспільним відносинам поряд з основним об`єктом заподіюється (може заподіюватись), чи створюється (може створюватися) реальна загроза заподіяння шкоди. Прикладами кримінальних правопорушень із двома (і більше) об`єктами посягання є так звана категорія злочинів корисливо-насильницького характеру, що охоплює розбій, поєднані з насильством грабіж і вимагання.

Додатковим об`єктом є цінності, які підлягають одночасному захисту разом з основним об`єктом кримінально-правової охорони. Це такі цінності, яким завдається (може завдаватися) шкода від кримінального правопорушення одночасно з основним об`єктом посягання, що через типове поєднання із характером кримінально-караного діяння та з огляду на передбачені законом спосіб його вчинення, застосовані знаряддя, обстановку й інші ознаки, зумовлює застосування законодавцем особливого підходу до побудови відповідного складу кримінального правопорушення.

Такі цінності як життя і здоров`я можуть бути основним об`єктом для ряду кримінальних правопорушень, передбачених розділом ІІ «Кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи» Особливої частини КК, але водночас утворювати додатковий об`єкт кримінальних правопорушень з інших розділів КК, включаючи вимагання.

А тому правильним буде визначення закріпленого в п.10 ч.1 ст.284 КПК поняття «злочину проти життя та здоров`я особи», виходячи з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а саме з огляду на те, чи виступають об`єктом цього злочину життя та здоров`я особи.

Таким чином, зважаючи на застосовану законодавцем юридичну техніку, поняття «злочин проти життя та здоров`я особи» у вказаній вище процесуальній нормі охоплює своїм змістом не тільки злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК, а й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи.

Правильність такого розуміння припису п.10 ч.1 ст.284 КПК ґрунтується й на тому, що ця норма права, як уже зазначалось, не містить прямої відсилки до розділу II Особливої частини КК «Кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи».

Також для правильного застосування норми п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК обов`язково має враховуватись, з огляду на положення ст. 12 КК, й тяжкість відповідного злочину з об`єктом посягання (основним або додатковим) на життя та здоров`я особи.

При цьому, з огляду на те, що комплексне поєднання декількох об`єктів посягання надає кримінальному правопорушенню окремої якості, визначення тяжкості злочину має стосуватися діяння загалом як такого, що містить складний (ускладнений) склад кримінального правопорушення.

А тому, якщо з огляду на приписи ст.12 КК та санкцію відповідної кримінально-правової норми злочин із додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи є тяжким чи особливо тяжким, то він для застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК охоплюється поняттям «тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Об`єднана палата вважає, що саме такий правовий підхід відповідає позитивним зобов`язанням держави Україна стосовно захисту життя та здоров`я особи, які знайшли своє відображення у положеннях статей 3, 27 Конституції України, статей 2, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод й отримали відповідні роз`яснення у Рішенні Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 (абз. 1 п. 3 мотивувальної частини) та рішеннях Європейського суду з прав людини (у справі «Колеви проти Болгарії», № 1108/02, §§ 191192; у справі «Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії», № 75734/12, § 171; у справі «Чернега та інші проти України», № 74768/10, §§ 158159, та низці інших рішень).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.255-3 ч.1, 28 ч.2-125 ч.1 КК України, одне з яких є тяжким та згідно обвинувачення, безпосередньо пов`язано із спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому, тобто додатковим об`єктом є життя та здоров`я особи, суд вважає неможливим у даному випадку застосування положень п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.284 ч.1 п.10, 350, 370-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання захисників обвинуваченої ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження за її обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.255-3 ч.1, 28 ч.2-125 ч.1 КК України на підставі ст.284 ч.1 п.10 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1