КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/447/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на сім-картку «Life», сім-картку «Київстар», сім-картку «Vodafone», тримач для сім-картки «Київстар», тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_1 , тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_2 , тримач для сім-картки «МТС Україна», тримач для сім-картки «Київстар» за номером НОМЕР_3 , тримач для сім-картки «Київстар» за номером НОМЕР_4 , тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_5 , тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_6 , банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_7 , банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_8 , банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_9 , мобільний телефон марки Samsung, жорсткий диск марки Transcend, ноутбук марки Samsung з номером 118773 з кабелем для зарядки у спеціальній сумці для зберігання, які було вилучено за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, яке вилучено під час обшуку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати орган досудового розслідування в особі слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000079 від 10.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України повернути ОСОБА_6 вилучене майно під час обшуку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу про обшук відмовлено в дозволі на вишукування та вилучення інших речей, крім тих, які зазначено в ухвалі. При цьому прокурором не наведено в клопотанні обґрунтування того, що вилучена техніка та інформація на ній необхідна для проведення експертного дослідження, не доведено, яким чином ця техніка та інформація на ній були отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, якщо досудовим розслідуванням встановлено можливе привласнення та розтрата коштів, а не комп`ютерної техніки. Також не зрозуміло, яким чином саме ця техніка була знаряддям та засобом вчинення злочину.

Відомостей про відмову в наданні доступу до комп`ютерної та мобільної техніки в протоколі обшуку не зазначено, а протоколом підтверджується добровільне надання майна особами, які перебували у приміщенні.

Орган досудового розслідування не вчинив жодних дій з метою копіювання інформації з вилученої техніки, не здійснив її огляд, як це передбачено КПК. У клопотанні про накладення арешту майна на вилучене майно не зазначено та не доведено жодної підстави, яка передбачена ст. 98 КПК України.

Також апелянт зазначає, 11.10.2023 ухвалою слідчого судді повернуто клопотання для усунення недоліків. Якщо клопотання повернено для усунення недоліків, воно вважається таким, що не подано. Отже, з моменту вилучення майна пройшло більше ніж один робочий день, що свідчить про відсутність підстав для його задоволення.

Крім того апелянт зазначає, що порушено процесуальні вимоги під час проведення слідчої дії, а саме: обшук проводився без участі власника приміщення та його повідомлення про проведення слідчої дії; не було надано можливість одержати правову допомогу адвоката; обшук здійснено особами, які не зазначені в ухвалі про обшук, а саме, оперативними співробітниками, проте доручення на них не були надані; в порушення ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться без мети виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

В порушення ч. 9 ст. 236 КПК України замість примірника протоколу оригіналу було вручено копію протоколу. В протоколі обшуку не містяться відомості про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії. Також учасникам процесуальної дії не було надано можливості ознайомитись із текстом протоколу обшуку перед його підписанням.

Перед проведенням слідчої дії не роз`яснено права та обов`язки понятим, заяви осіб, у присутності яких здійснювався обшук, при проведенні даної слідчої дії не були занесені до протоколу обшуку, а також відеозапис обшуку переривався.

Було порушено ч. 2 ст. 168 КПК України вилучено електронні інформаційні системи або частини, мобільні термінали систем зв`язку. В порушення вимог ч. 5 ст. 236, не дочекавшись 3 годинидо приїзду адвоката і розпочали обшук.

В судове засідання представник власника майна не з`явився, про дату, час та місце про проведення судового розгляду був повідомлений завчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав.

З урахуванням вищевикладеного, а також з урахуванням строків розгляду даної категорії справ у відповідності до ст. 422 КПК України та вимоги ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважала за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності представника власника майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги представника власника майна колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, наданих судом першої інстанції, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 10.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ДП «НОВАТОР», а саме директор ДП «НОВАТОР» ОСОБА_10 діючи усупереч інтересів служби, умисно та протиправно, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою групою осіб до складу якої, окрім ОСОБА_10 , ввійшли інші службові особи ДП «НОВАТОР», ряд фізичних осіб-підприємців, а також інші особи, створили протиправний механізм розтрати грошових коштів вищевказаного державного підприємства, яка полягала у закупівлі товарів військового призначення із залученням реквізитів підконтрольних суб`єктів господарської діяльності, з метою виведення коштів державного підприємства в «тіньовий» сектор економіки та їх подальшого привласнення.

29.09.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та в подальшому вилучено: сім-картка «Life» - 1 шт.; сім-картка «Київстар» - 1 шт.; сім-картка «Vodafone» - 1 шт.; тримач для сім-картки «Київстар» - 1 шт.; тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_1 -1 шт.; тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_2 - 1 шт.; тримач для сім-картки «МТС Україна» - 1 шт.; тримач для сім-картки «Київстар» за номером НОМЕР_3 -1 шт.; тримач для сім-картки «Київстар» за номером НОМЕР_4 -1 шт.; тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_5 -1 шт.; тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_6 -1 шт.; банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_7 - 1 шт.; банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_8 - 1 шт.; банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_9 - 1 шт.; мобільний телефон марки Samsung - 1 шт.; жорсткий диск марки Transcend - 1 шт.; ноутбук марки Samsung з номером 118773 з кабелем для зарядки у спеціальній сумці для зберігання - 1 шт.

Постановою старшого детектива другого відділу детективів підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_11 від 29.09.2023 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

12.10.2023 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000079 від 10.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а саме: на сім-картку «Life», сім-картку «Київстар», сім-картку «Vodafone», тримач для сім-картки «Київстар», тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_1 , тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_2 , тримач для сім-картки «МТС Україна», тримач для сім-картки «Київстар» за номером НОМЕР_3 , тримач для сім-картки «Київстар» за номером НОМЕР_4 , тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_5 , тримач для сім-картки «Vodafone» за номером НОМЕР_6 , банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_7 , банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_8 , банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_9 , мобільний телефон марки Samsung, жорсткий диск марки Transcend, ноутбук марки Samsung з номером 118773 з кабелем для зарядки у спеціальній сумці для зберігання, які було вилучено за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно, яке вилучене за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, проведення експертизи, а тому необхідно накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно.

25.10.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на майно, згідно переліку у клопотанні.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000079 від 10.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, слідчий суддя, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, врахував правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, зокрема щодо залучення засобів мобільного зв`язку, банківських розрахунків, комп`ютерної техніки в ході вчинення злочину, даних за результатами НСРД про вжиття причетними особами конспіративних дій, даних про призначення експертного дослідження вилучених речей, а тому слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 30.09.2023 року, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні на початковій стадії досудового розслідування.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Частиною десятою статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна оскільки незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) із забороною розпоряджатися ним може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити встановлення всіх обставин скоєння кримінального правопорушення та встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи чи юридичної особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу про обшук відмовлено в дозволі на вишукування та вилучення інших речей, крім тих, які зазначено в ухвалі, проте під час обшуку було вилучено комп`ютерну та мобільну техніку, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Так, 01.09.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду задоволено клопотання детектива та надано дозвіл, зокрема на проведення обшуку та відшукання та вилучення речових доказів, а саме електронних носіїв інформації, мобільних терміналів (телефонів) /а.с.101-103/.

Разом з цим, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження.

Однак, як вбачається із наданих матеріалів клопотання, 09.10.2023 постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_12 призначено комп`ютерно-технічну експертизу та надано експертам для дослідження мобільний телефон марки Samsung, жорсткий диск марки Transcend, ноутбук марки Samsung з номером 118773 з кабелем для зарядки у спеціальній сумці для зберігання, які було вилучено за місцем проживання ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 117-120/.

Твердження апелянта щодо того, що 11.10.2023 ухвалою слідчого судді клопотання повернуто для усунення недоліків, а тому, з моменту вилучення майна пройшло більше ніж один робочий день, що свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду враховуючи наступне.

Ч. 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно наданих матеріалів 09.10.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків, та надано строк у 72 години для усунення вказаних недоліків та приведення у відповідність до вимог ст. 172 КПК України.

Відповідно до вхідного штампу на клопотанні прокурора та протоколі передачі справи Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про арешт майна було подано прокурором до суду 12.10.2023, тобто у строк визначений ухвалою слідчого судді, а тому строк на подачу клопотання про арешт майна не вважається пропущеним.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду та підлягають вирішенню під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4