Провадження № 1-кп/643/749/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 Московський районний суд м. Харкова у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000409, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровенькі Луганської області, що має середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , місця реєстрації не має,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 та ч. 1ст. 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що 30.05.2023 року приблизно о 08 год. 00 хв. він перебував за адресою свого проживання на території СТО, де є житлові споруди в одній з яких, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у нього виник словесний конфлікт із раніше знайомим йому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході конфлікту, що виник на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_2 , знаходячись напроти ОСОБА_3 , на короткій дистанції, маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно повалив на підлогу потерпілого ОСОБА_3 , після чого знаходячись поверх нього, умисно наніс декілька ударів кулаками правої та лівої руки в область голови та тулуба останнього. Після чого, продовжуючи свій протиправний умисел ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_3 , який знаходився в положенні лежачи на животі декілька ударів правою та лівою ногою в область тулубу. В свою чергу потерпілий ОСОБА_3 підвівся з підлоги та намагався виштовхати ОСОБА_2 з приміщення, але ОСОБА_2 , побачивши на столі кухонний ніж, схопив його до рук та в ході боротьби з потерпілим, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на спричинення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_3 один поріз, вищевказаним ножом, в область потилиці, після чого ОСОБА_2 залишив місце вчинення правопорушення.

Внаслідок умисних противоправних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_3 , згідно висновку експерта були спричинені: різана рана на голові, яка утворилась в наслідок дії гострого предмета володіючого ріжучими властивостями; садна на голові, тулубі, синці на голові, тулубі. Данні травми виникли від ударної (удар-тертя) дії тупого твердого предмета та належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) відповідно до п.п. 2.3.1 "А", 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995.

Таким чином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_2 , після нанесення 30.05.2023 року о 08 год. 00 хв. тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 за вищевказаних обставин, в той самий день приблизно о 15 год. 00 хв. знову повернувся на територію СТО за адресою: м. Харків, вул. Примерівська 1, де проживав сумісно з потерпілим і знову розпочав з ним конфліктувати, в ході чого маючи протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно наніс декілька ударів дерев`яною палицею яку знайшов в приміщенні проживання потерпілого, в область обох рук та голови потерпілому ОСОБА_3 , який намагаючись захиститись від ударів ОСОБА_2 ліг на підлогу та закрив голову руками. ОСОБА_2 в цей час, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, умисно наніс ряд хаотичних ударів ногами та дерев`яною палицею по рукам, тулубу та голові ОСОБА_3 , який знаходився на підлозі в положенні лежачи на животі. В наслідок нанесених ударів ОСОБА_2 ударів, ОСОБА_3 на короткий проміжок часу втратив свідомість, а ОСОБА_2 , побачивши, що потерпілий втратив свідомість, припинив свої протиправні дії і зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Згідно висновку експерта внаслідок умисно завданих ударів, ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_3 : синці на руках, голові, тулубі, садно на голові. Дані травми виникли від ударної (удар-тертя) дії тупого твердого предмета та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень тривалістю не більше 6-ти днів, відповідно до п. п. 2.3.1 "А", 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснюється.

Суд, дослідивши обвинувальний акт разом з доданими до нього матеріалами, ухвалює провести судовий розгляд в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, виходячи з наступного.

Прокурор подав клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

До обвинувального акту додана заява обвинуваченого ОСОБА_2 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складена та підписана в присутності захисника ОСОБА_5 , згідно з якою обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 та ч. 1 ст. 125 КК України, та погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_2 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Також, до обвинувального акту додана заява потерпілого ОСОБА_3 щодо згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України - у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом було перевірено та встановлено обставини, які вказані органом досудового розслідування в обвинувальному акті разом з доданими до нього матеріалами, з яких вбачається, що 30.05.2023 року приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_2 перебував за адресою свого проживання на території СТО, де є житлові споруди в одній з яких, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у нього виник словесний конфлікт із раніше знайомим йому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході конфлікту, що виник на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_2 , знаходячись напроти ОСОБА_3 , на короткій дистанції, маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно повалив на підлогу потерпілого ОСОБА_3 , після чого знаходячись поверх нього, умисно наніс декілька ударів кулаками правої та лівої руки в область голови та тулуба останнього. Після чого, продовжуючи свій протиправний умисел ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_3 , який знаходився в положенні лежачи на животі декілька ударів правою та лівою ногою в область тулубу. В свою чергу потерпілий ОСОБА_3 підвівся з підлоги та намагався виштовхати ОСОБА_2 з приміщення, але ОСОБА_2 , побачивши на столі кухонний ніж, схопив його до рук та в ході боротьби з потерпілим, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на спричинення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_3 один поріз, вищевказаним ножом, в область потилиці, після чого ОСОБА_2 залишив місце вчинення правопорушення.

Внаслідок умисних противоправних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_3 , згідно висновку експерта були спричинені: різана рана на голові, яка утворилась в наслідок дії гострого предмета володіючого ріжучими властивостями; садна на голові, тулубі, синці на голові, тулубі. Данні травми виникли від ударної (удар-тертя) дії тупого твердого предмета та належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) відповідно до п.п. 2.3.1 "А", 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995.

Крім того, ОСОБА_2 , після нанесення 30.05.2023 року о 08 год. 00 хв. тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 за вищевказаних обставин, в той самий день приблизно о 15 год. 00 хв. знову повернувся на територію СТО за адресою: м. Харків, вул. Примерівська 1, де проживав сумісно з потерпілим і знову розпочав з ним конфліктувати, в ході чого маючи протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно наніс декілька ударів дерев`яною палицею яку знайшов в приміщенні проживання потерпілого, в область обох рук та голови потерпілому ОСОБА_3 , який намагаючись захиститись від ударів ОСОБА_2 ліг на підлогу та закрив голову руками. ОСОБА_2 в цей час, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, умисно наніс ряд хаотичних ударів ногами та дерев`яною палицею по рукам, тулубу та голові ОСОБА_3 , який знаходився на підлозі в положенні лежачи на животі. В наслідок нанесених ударів ОСОБА_2 ударів, ОСОБА_3 на короткий проміжок часу втратив свідомість, а ОСОБА_2 , побачивши, що потерпілий втратив свідомість, припинив свої протиправні дії і зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Згідно висновку експерта внаслідок умисно завданих ударів, ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_3 : синці на руках, голові, тулубі, садно на голові. Дані травми виникли від ударної (удар-тертя) дії тупого твердого предмета та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень тривалістю не більше 6-ти днів, відповідно до п. п. 2.3.1 "А", 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 до легких тілесних ушкоджень.

Окрім обвинувального акту, судом був перевірений доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів кримінального провадження, заява обвинуваченого ОСОБА_2 , яка була зроблена у присутності його захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні та матеріали досудового розслідування та заява потерпілого ОСОБА_3 щодо згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Цивільний позов не заявлений.

Обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою вину та згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження про що ним було написана відповідна заява, у присутності захисника, під час досудового розслідування. Також, обвинувачений та його захисник письмового підтвердили добровільність беззаперечного визнання вини ОСОБА_2 . Обвинувачений погодився про розгляд обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_2 ознак кримінального проступку, передбаченого ч 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України.

Таким чином, суд визнає винним ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисному легкому тілесному ушкодженні та у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинений кримінальний проступок, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до положень ст. 65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу віднесений до категорії кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України - 100 годин громадських робіт, за ч. 2 ст. 125 КК України - 240 годин громадських робіт, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, суд шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупістю кримінальних проступків, остаточно призначає ОСОБА_2 покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.06.2023 року накладено арешт на майно, яке було вилучено 30.05.2023 року за адресою: м. Харків, вул. Прем`єрська, 1 у ході проведення огляду місця події, а саме на предмет схожий на кухонний ніж з тонким лезом, який має рукоятку білого кольору, що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із не застосуванням до обвинуваченого покарання у виді конфіскації майна, а також те, що арештоване майно не підлягає конфіскації, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.06.2023 року у справі 643/4690/23, провадження № 1-кс/643/704/23.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1, 2 ст. 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України - 100 годин громадських робіт.

за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України - 240 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю кримінальних проступків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

Речовий доказ предмет схожий на кухонний ніж загальною довжиною 23см., лезо тонке без зубчиків, рукоять білого кольору зроблена з матеріалу схожого на пластмасу 7 см. ширина леза приблизно 1,5 см, товщина леза приблизно 0,5 см. знищити.

Арешт накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.06.2023 року на майно, яке було вилучено 30.05.2023 року за адресою: м. Харків, вул. Прем`єрська, 1 у ході проведення огляду місця події, а саме на предмет схожий на кухонний ніж з тонким лезом, який має рукоятку білого кольору, що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Речовий доказ, який знаходяться на зберіганні в камері схову ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області за квитанцією № 02297 від 07.08.2023 року - знищити.

Відповідно до частини 4 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту отримання його копії.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1