Провадження №1-кс/369/3665/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотанняначальника відділення слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004418 від 25.10.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ч. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області за процесуального керівництва Бучанської окружної прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004418 від 25.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ч. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ще одна невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці та у невстановлений час домовилися про вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого стали готуватися до його вчинення.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановлена особа розробили план із розподілом ролей, відповідно до якого ОСОБА_6 повинен був показати ОСОБА_8 місце проживання потерпілого ОСОБА_9 , розвідати оточуючу обстановку, після чого ОСОБА_8 разом із невстановленою особою повинні були вчинити умисне вбивство ОСОБА_9 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановлена особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою забезпечення подальшого вбивства ОСОБА_9 , підшукали знаряддя вчинення злочину, а саме вогнепальну зброю та набої до неї, балаклави та темний верхній одяг, встановили місце проживання потерпілого ОСОБА_10 та почали слідкувати за будинком потерпілого по АДРЕСА_1 .

На виконання розробленого плану та з урахуванням розподілених ролей 11.10.2023, приблизно о 17 год 00 хв (точний час не встановлено) ОСОБА_6 та ОСОБА_8 прибули до будинку по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 показав ОСОБА_8 місце проживання потерпілого ОСОБА_9 та загальну обстановку на місці майбутнього вчинення злочину.

У подальшому, 19.10.2023, приблизно о 20 год 00 хв (точний час не встановлено) ОСОБА_8 та ОСОБА_6 знову прибули до будинку по АДРЕСА_1 та, перебуваючи біля вказаного будинку, розвідали оточуючу обстановку, переконалися, що автомобіль потерпілого перебуває саме за вказаною адресою, потерпілий знаходиться за місцем мешкання, спланували шляхи підходу та відходу до місця вчинення кримінального правопорушення, після чого покинули місце події.

З метою реалізації спільного злочинного умислу 25.10.2023, приблизно о 05 год 12 хв (точний час не встановлено) ОСОБА_8 разом з невстановленою особою, одягнені у заздалегідь підготовлений темний одяг та балаклави для конспірації, прибули до будинку по АДРЕСА_1 із невстановленим пістолетом та набоями до нього, після чого розподілили ролі, відповідно до яких ОСОБА_8 повинен був здійснити із вказаного пістолету постріли в потерпілого ОСОБА_9 , а невстановлена особа повинна була спостерігати за оточуючою обстановкою, забезпечити безпеку ОСОБА_8 в момент нападу на потерпілого, а також увімкнути на телефоні навігатор з картою для швидкої втечі з місця події по заздалегідь спланованому маршруту.

Після цього, ОСОБА_8 разом з невстановленою особою для вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 почали очікувати на появу останнього на вулиці біля будинку по АДРЕСА_1 .

У подальшому, 25.10.2023, приблизно о 09 год 30 хв (точний час не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку по АДРЕСА_1 , реалізуючи спільний злочинний умисел відповідно до заздалегідь розподілених ролей, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, з метою умисного вбивства ОСОБА_9 підбіг до автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого потерпілий ОСОБА_10 виїхав із подвір`я за вищевказаною адресою, після чого ОСОБА_8 здійснив 8 пострілів із невстановленого пістолету в область водійського сидіння вказаного автомобіля та влучив у кузов, водійські дверцята та скло автомобіля, таким чином, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з обставин, які не залежали від його волі.

У свою чергу невстановлена особа, перебуваючи у тому ж місці, в той же час, реалізуючи спільний з ОСОБА_8 умисел відповідно до заздалегідь розподілених ролей, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, з метою умисного вбивства ОСОБА_9 спостерігала за оточуючою обстановкою з метою забезпечення безпеки ОСОБА_8 під час події кримінального правопорушення.

В результаті вказаних пострілів потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді дотичного вогнепального поранення передньої черевної порожнини ліворуч.

Виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_8 разом з невстановленою особою покинули місце події кримінального правопорушення відповідно до маршруту, який був відкритим на карті навігатора в мобільному телефоні невстановленої особи.

Таким чином, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ч. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, підозрюється:

- ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Девечі Жданівського району Республіки Азербайджан, громадянин України, з вищою освітою, розлучений, військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 НГУ МВС України (з дислокацією у АДРЕСА_2 ), посада начальник секції розвідки штабу 4-го батальйону, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

27.10.2023 о 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за місцем проживання у м. Харків.

28.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про реєстрацію повідомлення до ЄО РУП про надання медичної допомоги ОСОБА_9 , протокол огляду місця події від 25.10.2023, протоколами оглядів від 25.10.2023 та 26.10.2023, протоколом обшуку від 28.10.2023 за місцем проживання ОСОБА_6 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами переглядів відеозаписів з ломбарду у м. Буча за 18.10.2023, де підозрюваними було придбано новий мобільний телефон, з будинку по АДРЕСА_4 за 18.10.2023, де підозрювані винайняли житло, відеозаписами з місця проживання потерпілого ОСОБА_9 , довідкою з травмпункту Ірпінської МЦЛ про надання медичної допомоги ОСОБА_9 та іншими матеріалами в їх сукупності.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В даному випадку ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавленням волі.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування ОСОБА_6 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків;

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості, згідно ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, та покарання за який становить від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавленням волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний:

- на території м. Києва та Київської області постійного місця проживання немає, зареєстрований та проживає в м. Харків, розлучений, діти перебувають за кордоном, є військовослужбовцем НГУ МВС України, в/ч якого № НОМЕР_2 дислокується у м. Харків, однак це не заважало підозрюваному ОСОБА_6 безперешкодно виїздити за межі несення служби до інших регіонів України для підготовки та вчинення інкримінованому йому злочину.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме що він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, необхідно зазначити.

На даний час залишається не встановленим знаряддя вчинення даного злочину, і підозрюваний, знаходячись на волі, зможе здійснити дії по знищенню, або спотворенню вогнепальної зброї, яка була знаряддям злочину.

Щодо наявності ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, що може впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, та продовжити злочин, у якому він підозрюється необхідно зазначити наступне.

Дані ризики обґрунтовуються тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілого зможе незаконно впливати на нього, оскільки на даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, а з урахуванням обставин вчинення злочину, він зможе довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки смерть потерпілого не наступила, та вказаний злочин не доведено до кінця. Таким чином, перебування ОСОБА_6 на волі буде становити загрозу для життя потерпілого.

Про наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні свідчить також насильницький характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 у разі застосування до нього запобіжного заходу, який дає реальну можливість вільного пересування, може переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого; продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Враховуючи все вищезазначене, ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків, а саме тримання під вартою.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вище вказаним ризикам.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_6 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, ОСОБА_6 , будучи раніше не судимою особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, підпадає під категорію осіб, до яких можливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, слідча просила суд застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжнийзахід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Захисники підозрюваного в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, вважали можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав захисників, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області за процесуального керівництва Бучанської окружної прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004418 від 25.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ч. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

27.10.2023 о 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за місцем проживання у м. Харків.

28.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатнім, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Виходячи з цього, в ході розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 в цілому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про реєстрацію повідомлення до ЄО РУП про надання медичної допомоги ОСОБА_9 , протокол огляду місця події від 25.10.2023, протоколами оглядів від 25.10.2023 та 26.10.2023, протоколом обшуку від 28.10.2023 за місцем проживання ОСОБА_6 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами переглядів відеозаписів з ломбарду у м. Буча за 18.10.2023, де підозрюваними було придбано новий мобільний телефон, з будинку по АДРЕСА_4 за 18.10.2023, де підозрювані винайняли житло, відеозаписами з місця проживання потерпілого ОСОБА_9 , довідкою з травмпункту Ірпінської МЦЛ про надання медичної допомоги ОСОБА_9 та іншими матеріалами в їх сукупності.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо заявлених у клопотанні ризиків, то слідчий суддя вважає доведеними прокурором такі ризики:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінальне правопорушення; слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 має реальну можливість переховуватися в межах України, оскільки має для цього можливість та може бути у цьому зацікавленим. При цьому, ймовірність переховування значно зростає, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує, в сукупності з обґрунтованістю підозри дають підстави вважати, що він може переховуватися у разі, якщо подальші слідчі дії будуть вказувати на його можливу причетність до зазначеного злочину. Тому, з урахуванням усіх обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду.

- незаконно впливати на свідків шляхом підбурювання, вмовляння, залякування свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та, які надалі будуть встановлені та допитані, з метою надання органу досудового розслідування неправдивих показів.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудове розслідування триває, і в його ході можуть виникнути нові обставини та здобуті інші відомості, які свідчать про винуватість підозрюваного.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Як вже зазначалося, слідчий суддя вважає доведеним прокурором наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбчаченого ч. 2 ч. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ризиків його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Сторона обвинувачення зазначає про те, що інші запобіжні заходи неможливо застосувати, оскільки вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оскільки слідчим суддею встановлено ризик переховування від органу досудового розслідування або суду та ризик впливати на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що наявність вказаних ризиків стосовно підозрюваного, дій, до яких він може вдатись, вагомість наявних доказів обґрунтованості повідомлення йому про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оскільки одним з доведених ризиків є ризик переховування, наявність якого підтверджена достатніми доказами, слідчий суддя вважає, що переміщення підозрюваного повинне бути обмеженим на час проведення розслідування.

З урахуванням усіх обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що такий запобіжний захід є пропорційними меті, тобто забезпеченню кримінального провадження. Таким чином, більш м`які запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантують можливості запобігти ризикам, зазначеним у частині 1 статті 177 КПК України. Викладене дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, а тому такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у виді застави, проте був порушений нею (ч.ч.3, 4 ст.183 КПК України).

Таким чином, враховуючи викладене, та з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України (тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, репутацію, ставлення до вчиненого діяння, майновий та сімейний стан, існуючі ризики), слідчий суддя приходить до переконання, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а тому стосовно ОСОБА_6 , слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В зв`язку з цим, слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, так як перебування підозрюваного на волі на даному етапі досудового розслідування створює реальну небезпеку для свідків й може перешкодити досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Також, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя з огляду на усталену практику ЄСПЛ враховує не лише потреби конкретної особи, а й загальні суспільні інтереси, які, зважаючи на велику суспільну небезпечність інкримінованого злочину, вимагають більш суворішого підходу.

Слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0004418 від 25.10.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ч. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_6 , про який ідеться в клопотанні слідчого.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст..ст. 176, 177, 183, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Девечі Жданівського району Республіки Азербайджан, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 НГУ МВС України (з дислокацією у АДРЕСА_2 ), посада начальник секції розвідки штабу 4-го батальйону, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 57 діб, а саме до 25 грудня 2023 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 31 жовтня 2023 року о 15 годині 35 хвилин.

Слідчий суддя Тетяна ДУБАС