Провадження № 1-кс/643/133/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова заяву судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 про самовідвід у справі № 643/10075/15-к (провадження № 1-в/643/46/24) за клопотанням ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України (№ 643/10075/15-к (провадження № 1-в/643/46/24).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2024, справа № 643/10075/15-к (провадження № 1-в/643/46/24) за клопотанням ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України надійшла в провадження судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 .

22.01.2024 суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід, яка мотивована тим, що 21.03.2016 ухвалою Московського районного суду м. Харкова задоволено заяву захисника адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0004176, відносно ОСОБА_5 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

В судове учасники судового процесу не з`явились.

Суд, вивчивши доводи заявленого самовідводу, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає самовідвід таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до частини першої статті 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 22.01.2024 заява судді ОСОБА_3 про самовідвід розподілена судді ОСОБА_1 .

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, 18.06.2015 надійшло в провадження судді ОСОБА_3

21.03.2016 ухвалою Московського районного суду м. Харкова задоволено заяву захисника адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0004176, відносно ОСОБА_5 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Згідно з ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2017 року відвід розглядала суддя ОСОБА_11 , яку було відведено в цьому кримінальному провадженні в зв`язку з наявністю обставин, які викликали сумнів у її неупередженості. За наслідками розгляду в задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_8 про відвід головуючому судді ОСОБА_14 в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 відмовлено.

Вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2017року щодо ОСОБА_6 ухвалено головуючим суддею ОСОБА_14 .

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, ч. 1 ст. 21 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що судом не було забезпечено достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, оскільки питання про відвід головуючого судді ОСОБА_14, який ухвалив вирок щодо ОСОБА_6, вирішувалося суддею ОСОБА_11, котра, виходячи з приписів п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, не мала права брати участі у кримінальному провадженні.

Зазначена позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 277/599/15-к, провадження № 51-9889км18.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що судді ОСОБА_3 задоволено відвід у зазначеному кримінальному провадженні, суд вважає, що у разі розгляду суддею ОСОБА_3 зазначеного клопотання про скасування арешту майна за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України буде порушено вимоги зазначеної вище правової норми, а тому заява судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 75, 78, 81 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України - задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, передати до канцелярії Московського районного суду м. Харкова для подальшого розподілу відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1