ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 679/218/22

Провадження № 11-кп/4820/592/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 червня 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Сільце Славутського району Хмельницької області, працюючого слюсарем з ремонту автомобілів ПАТ «УБ ХАЕС», пенсіонера, інваліда ІІІ групи, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_7 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, за наступних обставин.

02.10.2021 близько 14:05 год., ОСОБА_7 перебуваючи у літній альтанці, яка розташована в дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносив, вступив у словесну суперечку з потерпілою ОСОБА_9 , яка в той час сиділа на лавці в цій же альтанці, під час якої діючи умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень наблизившись до потерпілої ОСОБА_9 , наніс їй не менше двох ударів кулаком правої руки в ліву лобно-тім`яну ділянку голови та ліву скулову ділянку обличчя, чим спричинив останній згідно з висновком судово-медичної експертизи від 25.10-07.12.2021 № 229 тілесні ушкодження у вигляді:

а) внутрішньо-черепної травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку в лівій лобно-тім`яній ділянці зі здавленням речовини головного мозку, крововиливом в м`які покрови тім`яної ділянки голови зліва, синцем та осадненням лівої скулової ділянки обличчя, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті;

б) укушеної рани язика, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості по відношенню до живої людини та в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями 04.10.2021 ОСОБА_9 доставлено швидкою допомогою до комунального некомерційного підприємства Нетішинської міської ради «Спеціалізованої медико-санітарної частини міста Нетішина», де ІНФОРМАЦІЯ_2 у реанімаційному відділенні остання померла від отриманих тілесних ушкоджень.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України. Апелянт зазначає, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу засудженого. Крім того вказує, що суд при винесенні вироку посилається на показання свідків, які є неконкретними, має місце неконкретність обвинувачення у способі вчинення кримінального правопорушення, в формулюванні нанесення двох ударів кулаком правої руки. Також звертає увагу на висновки судово-медичних експертиз, які є суперечливими та не можуть бути достовірними, а тому є неналежними доказами та не підтверджують вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора та потерпілу ОСОБА_8 , які прохали залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд не допустив цих порушень кримінального процесуального закону.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України. Доводи апеляційної скарги, не викликають сумнівів у правильності судового рішення, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Так, в основу вироку суд обґрунтовано поклав в т.ч. послідовні показання потерпілої та свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, а також приведені до присяги, відповідно до вимог ст.352 КПК України.

Так, потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснювала, що ОСОБА_9 була її рідною матір`ю. 04.10.2021 під час розмови з мамою по телефону, остання повідомила, що у неї дуже болить голова і вона йде додому. В цей день потрапивши в квартиру вона побачила, що мама лежить на дивані із закритими очима. На лівій стороні обличчя мами вона побачила синець, який був заматований. Згодом приїхали працівники швидкої допомоги та госпіталізували маму до реанімаційного відділення, де вона ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 18:40 год померла. ОСОБА_11 казала їй, що ОСОБА_7 завдав матері тілесні ушкодження..

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснювала, що 02.10.2021 вона та ОСОБА_9 були на кладовищі. Прийшовши додому вони сіли на лавочці біля під`їзду відпочити. До них приєдналась ОСОБА_12 , а згодом і ОСОБА_13 . Вони сиділи та розмовляли, коли до них приєднався ОСОБА_7 . ОСОБА_7 приніс із собою декілька млинців та положив їх на стіл. ОСОБА_9 тим часом взяла один млинець та надкусила. ОСОБА_7 щось до неї сказав, у відповідь вона кинула млинець йому в обличчя. ОСОБА_7 відійшов в сторону, а ОСОБА_9 почала виражатися на його адресу нецензурною лайкою. Тоді ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та сказавши: «Що ти говориш?», взяв її за верхній одяг та почав смикати. Вона в свою чергу почала вставати, щоб їх розборонити, і на деякий час обернулась до них спиною. Як вона зрозуміла, що в той момент ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 по обличчю, так як у неї тоді під лівим оком було почервоніння. Однак самого удару вона не бачила. Вона почала сваритися на ОСОБА_7 і він відпустив ОСОБА_9 та пішов у невідомому напрямку. Вона запитала ОСОБА_9 чи крепко ОСОБА_7 її вдарив, на що остання відповіла «Ні». ОСОБА_9 почала телефонувати у поліцію, а вона пішла додому. На наступний день вона бачила маленький синець, який ОСОБА_9 затоновувала.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснював, що 02.10.2021 він, проходячи через двір будинку АДРЕСА_2 , побачив в літній альтанці трьох знайомих жінок біля яких вирішив присісти. В цей час до них підійшов ОСОБА_7 , він приніс із собою в поліетиленовому пакеті декілька млинців і положив їх на стіл, за яким вони всі сиділи. ОСОБА_9 взяла один млинець та відкусила шматочок, на що ОСОБА_7 сказав, що то не для неї. Тоді ОСОБА_9 кинула млинець ОСОБА_7 в обличчя та почала висловлюватися на його адресу нецензурною лексикою. ОСОБА_7 запитав у неї: «Що ти робиш?», у відповідь ОСОБА_9 продовжувала його обзивати. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та схопив її за лівий рукав та почав смикати до себе. В цей час, коли вони між собою сперечались, він відвернувся, щоб викинути недопалок у смітник. Коли він знову повернувся, то побачив, що ОСОБА_9 відбігла від альтанки та почала викликати поліцію. Він не бачив, щоб ОСОБА_7 завдавав ОСОБА_9 удари. Будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_9 він не бачив..

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснювала, що 02.10.2021 вона вийшла на двір та приєдналась до компанії ОСОБА_11 та ОСОБА_9 які сиділи в альтанці, що в дворі їхнього будинку. Також до них приєдналися, спочатку ОСОБА_14 , а потім ОСОБА_7 . ОСОБА_7 приніс із собою декілька млинців, які положив на стіл в альтанці. ОСОБА_9 взяла один млинець та надкусила. На зауваження ОСОБА_7 , що то не для неї і вона могла б щось своє принести, ОСОБА_9 кинула недоїдок в обличчя ОСОБА_7 та почала його ображати. ОСОБА_7 у відповідь на слова ОСОБА_9 підійшов до останньої та наніс один удар кулаком чи долонею в ліву сторону її обличчя. ОСОБА_9 відійшла від альтанки і почала викликати поліцію. На наступний день вона бачила невеличку цятку на обличчі ОСОБА_9 .

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні злочину не визнавав, та пояснював, що 02.10.2021 близько 14:00 год., він підійшов до літньої альтанки, яка розташована в дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 . Крім нього там були ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 . Він мав із собою декілька млинців, які положив на стіл. ОСОБА_9 взяла один млинець та надкусила. Потім кинула млинець в нього та почала ображати. Він підійшов до ОСОБА_9 взяв її за «грудки» та замахнувся, але ударів не наносив. Після чого розвернувся та пішов у своїх справах. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що внаслідок перенесених інсультів у нього не працює права рука, і він не міг завдавати нею ударів ОСОБА_9 .

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих судом обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Із висновку судово-медичної експертизи №201 від 04.10-19.10.2021 вбачається, що в ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця з осадненням лівої скулової ділянки обличчя, укушеної рани кінчика язика. Вказані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії твердих предметів (т.2 а.с.10).

Із висновку судово-медичної експертизи №229 від 25.10-07.12.2021 вбачається, що у ОСОБА_9 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: а) внутрішньочерепної травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку в лівій лобно-тім`яній ділянці зі здавленням речовини головного мозку, крововиливом в м`які покрови тім`яної ділянки голови зліва, синцем та осадненням лівої скулової ділянки обличчя, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті; б) укушеної рани язика, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості по відношенню до живої людини та в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають. Виникнення тілесних ушкоджень, зазначених в пункті а) внаслідок падіння з висоти власного зросту є малоймовірним. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок внутрішньочерепної травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку в лівій лобно-тім`яній ділянці зі здавленням речовини головного мозку, крововиливом в м`які покрови тім`яної ділянки голови зліва, синцем та осадненням лівої скулової ділянки обличчя, що призвело до набряку головного мозку. (т.1 а.с.37-47)

Із висновку судово-медичної експертизи № 275 від 21.12.-31.12.2021 вбачається, що при проведені додаткової експертизи трупа ОСОБА_9 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: а) внутрішньочерепної травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку в лівій лобно-тім`яній ділянці зі здавленням речовини головного мозку, крововиливом в м`які покрови тім`яної ділянки голови зліва, синцем та осадненням лівої скулової ділянки обличчя. Дані тілесні ушкодження утворилися від, щонайменше, двох ударних травмуючи дій тупих твердих предметів, за своїм характером в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті; б) тілесне ушкодження у вигляді укушеної рани язика, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Виникнення тілесних ушкоджень, зазначених в пункті а) внаслідок падіння з висоти власного зросту є малоймовірним, внаслідок самоспричинення виключено. Після спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень які зазначені в пункті а), остання могла здійснювати активні цілеспрямовані дії, самостійно пересуватися (ходити) по мірі наростання симптомів внутрішньочерепної травми. Тілесні ушкодження, зазначені в пункті а), у вигляді синця та осаднення лівої скулової ділянки обличчя, що є точкою прикладання травмуючої сили тупого твердого предмета, з виникненням внутрішньочерепного крововиливу під тверду мозкову оболонку, що є в прямому причинному зв`язку із настанням смерті, могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_15 в ході проведення її допиту та проведення за її участю слідчого експерименту. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок внутрішньочерепної травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку в лівій лобно-тім`яній ділянці зі здавленням речовини головного мозку, крововиливом в м`які покрови тім`яної ділянки голови зліва, синцем та осадненням лівої скулової ділянки обличчя, що призвело до набряку головного мозку. (т.2 а.с.115-122)

Із висновку судово-медичної експертизи № 36 від 31.01.2022 р. вбачається, що при проведені додаткової експертизи трупа ОСОБА_9 встановлено, що виявлені на тілі трупа ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-черепної травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку в лівій лобно-тім`яній ділянці зі здавленням речовини головного мозку, крововиливом в м`які покрови тім`яної ділянки голови зліва, синцем та осадненням лівої скулової ділянки обличчя, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті, виникли в один і той же короткий проміжок часу, в швидкій послідовності одне за одним (т.2 а.с.133-140).

Із висновку комісійної судово-медичної експертизи № 20 від 27.03-06.04.2023 р. вбачається, що ОСОБА_9 була заподіяна: закрита черепномозкова травма у вигляді крововиливу під твердою мозковою оболонкою в лівій лобно-тім`яній ділянці, що спричинив здавлення речовини головного мозку та зміщення серединних структур головного мозку (терміном виникнення за морфологічними даними та даними мікроскопічного дослідження не менше 2 тижнів), з можливими місцями прикладання травмуючої сили у вигляді крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій тім`яній ділянці і крововиливу в апоневроз в проекції лівої тім`яної кістки та синця і осаднення лівої виличної ділянки, які могли утворитись від не менше ніж двох дій тупих твердих предметів із обмеженою або виступаючою контактуючою поверхнею. Крововилив під тверду мозкову оболонку виник після нанесення травмуючих дій в ділянку обличчя та волосистої частини голови, в результаті чого як місця прикладання травмуючої сили утворились синець і осаднення лівої виличної ділянки, крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій тім`яній ділянці, крововилив в апоневроз в проекції лівої тім`яної кістки. Враховуючи характер та локалізацію вище вказаних тілесних ушкоджень можна вказати, що синець і осаднення лівої виличної ділянки виникли одночасно. Також одночасно виникли крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій тім`яній ділянці і крововилив в апоневроз в проекції лівої тім`яної кістки.(т.2 а.с.100-109)

Із протоколу слідчого експерименту від 14.12.2021 р. вбачається, що свідок ОСОБА_15 показала, як 02.10.2021р. ОСОБА_7 наніс один удар кулаком в ліву половину обличчя ОСОБА_9 . При цьому свідок зазначила, що не пам`ятає кулаком якої саме руки - правої чи лівої, наніс удар ОСОБА_7 .

Вказана слідча дія проведена відповідно до вимог ст..240 КПК України.

Відповідно до додаткової судово-медичної експертизи № 30 від 27.01.2022 р. вбачається, що виявлені на трупі ОСОБА_9 тілесні ушкодження, що призвели до смерті, не могли виникнути внаслідок одного удару сторонньої людини, як вказала свідок ОСОБА_15 в ході проведення за її участю слідчого експерименту. Дані тілесні ушкодження утворились від щонайменше двох ударів травмуючи дій тупих предметів (т.2 а.с.124-131)

Експерт ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснювала, що виявлена у ОСОБА_9 субдоральна гематома має травматичне походження. Для утворення такої гематоми достатньо і одного удару. Однак нею встановлено, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження утворилися від, щонайменше двох ударних травмуючи дій тупих твердих предметів, підтвердила висновки проведених експертиз.

Із висновку судово-медичної експертизи № 19 від 27.03-07.04.2023 вбачається, що пальці правої кисті ОСОБА_7 не повністю стискаються в кулак, а рухи в правих плечовому, ліктьовому, променево-зап`ястному суглобах не обмежені. Враховуючи вищевикладене ОСОБА_7 міг нанести удари кулаком лівої руки ОСОБА_9 та заподіяти їй закриту черепномозкову травму у вигляді крововиливу під твердою мозковою оболонкою в лівій лобно-тім`яній ділянці, що спричинив здавлення речовини головного мозку та зміщення серединних структур головного мозку, з можливими місцями прикладання травмуючої сили у вигляді крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій тім`яній ділянці і крововиливу в апоневроз в проекції лівої тім`яної кістки та синця і осаднення лівої виличної ділянки. Утворення цих же тілесних ушкоджень при ударі кулаком правої руки ОСОБА_7 , сила в дистальних відділах якої незначно знижена до 4 балів, не виключається.

Колегія суддів вважає, що зазначені експертизи проведено в передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, з додержанням вимог статей 242-244 КПК України, за змістом вони відповідають вимогам статей 101, 102 КПК України, а тому фактичні дані, зазначені в цих висновках, є допустимими доказами в цьому кримінальному провадженні.

В зв`язку з чим, доводи апелянта щодо неналежності доказів, не заслуговують на увагу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що посилання обвинуваченого на те, що він не завдавав потерпілій жодного удари, не заслуговують на увагу, з огляду на наявність та достатність доказів його вини, та спростовуються показами свідка ОСОБА_15 та висновками експертів які встановили наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, які виникли одночасно; даних, що вона вдарилась головою не встановлено.

Визначаючи спрямованість умислу ОСОБА_7 при нанесенні ударів ОСОБА_9 суд правильно виходив із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховував обставини, що передували події та обстановку, в якій нанесені удари (конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ), спосіб нанесення та кількість ударів (удари рукою в область голови), характер і локалізацію тілесних ушкоджень (внутрішньочерепна травма з крововиливом під тверду мозкову оболонку в лівій лобно-тім`яній ділянці зі здавленням речовини головного мозку, крововиливом в м`які покрови тім`яної ділянки голови зліва, синцем та осадненням лівої скулової ділянки обличчя), причину смерті потерпілої ОСОБА_9 (внутрішньочерепна травм з крововиливом під тверду мозкову оболонку в лівій лобно-тім`яній ділянці зі здавленням речовини головного мозку, крововиливом в м`які покрови тім`яної ділянки голови зліва, синцем та осадненням лівої скулової ділянки обличчя, що призвело до набряку головного мозку).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у висновку (справа № 5-21кс12), якщо особа бажала заподіяти потерпілому будь-які тілесні ушкодження, в тому числі й ті, що фактично настали, але при цьому не бажала смерті, хоча б мала її передбачити, такі дії охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а не ч. 1 ст. 119 КК України.

Характер дій ОСОБА_7 , спрямованість нанесення ударів, вказують на те, що останній, умисно наносячи удари в область голови потерпілої ОСОБА_9 , усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав їх наслідки у виді спричинення тілесного ушкодження і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, що свідчить про форму вини ОСОБА_7 у виді непрямого умислу, про що вірно зазначив суд.

Оцінюючи твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 не завдавав, щонайменше двох ударів потерпілій ОСОБА_9 , як зазначено у висновку експерта, а тому не може відповідати за заподіяння останній тяжкого тілесного ушкодження, що спричинили смерть потерпілої суд зазначає, що визначальним при розмежуванні умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого та необережного тяжкого тілесного ушкодження є спрямованість умислу винного, тобто ставлення до свого діяння та наслідку такого.

Поряд з цим, відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Суд правильно не вбачав розбіжностей між показаннями свідка ОСОБА_15 і висновками експертиз; свідок надала показання щодо обставин, які вона бачила; висновки експертиз не суперечать один одному. Висунуте обвинувачення, яке суд визнав доведеним, є конкретним, тому доводи апелянта колегія суддів вважає необґрунтованими.

Отже у такому випадку, виходячи з вищенаведених правових позицій, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.121 КК України, оскільки саме від його умисних дії ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть останньої.

Отже, висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме те, що ним вчинено умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, за наведених у вироку обставин ґрунтуються на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ст.91 КПК України та підтверджені сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, досліджених судом, яким суд з точки зору достатності та взаємозв`язку дав належну оцінку.

Сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-які інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинуваченний є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумними сумнівом був доведений кожний з елементів, які є важливими для правильної кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Версія обвинувачення пояснювала всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який який не судимий, офіційно працює, має ІІІ групу інвалідності, перебуває на «Д» обліку в лікаря нарколога та психіатра, є осудною особою.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання у межах, передбачених санкцією ч.2 ст.121 КК України. Колегія суддів вважає, що призначене покарання є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 червня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: