УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10833/23

Номер провадження 1-кс/495/2175/2023

11 жовтня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2023 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського РПВ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 17.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до чергової частини відділення поліції №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області 12.01.2023 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 про те, що відносно неї були вчинені шахрайські дії невстановленою особою, яка заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 2029 гривень.

В ході проведення досудового розслідування, що 11.01.2023 року відносно ОСОБА_4 були вчинені шахрайські дії, в результаті чого з її банківської картки № НОМЕР_1 зникли гроші в сумі 2023 гривні, яку були перераховані на картку НОМЕР_2 , яка зареєстрована на ОСОБА_5 .

Так, 05.10.2023 року гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні службового кабінету №206 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області по вул. Тимирязєва 21 в м. Білгород-Дністровський, Одеської області добровільно видала належний їй мобільний телефон «Iphone» 13 pro max IMEI НОМЕР_3 IMEI 2: НОМЕР_4 з сім карткою НОМЕР_5 , який було упаковано до сейф-пакету PSP1358291, а також банківські картки НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , які було упаковано до сейф-пакету PSP 0007343.

Постановою слідчого від 05.10.2023 року вище перелічене вилучене в ході огляду майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є предметом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

За твердженням слідчого, з метою забезпечення збереження вилучених в ході вищевказаного огляду речей, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, оскільки зазначені об`єкти зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто мають значення речового доказу необхідно накласти арешт на вказане майно.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився, про день та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином (телефонограмою).

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 (соби, у якої вилучено майно) подав письмове заперечення на клопотання слідчого про арешт майна, відповідно до якого просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на мобільний телефон «Iphone» 13 pro max», картку «А-Банку» на імя ОСОБА_5 , картку «Монобанку» на імя ОСОБА_5 , картку ПУМБ на імя ОСОБА_7 . Зазначив, що вказане майно було вилучено слідчим у ОСОБА_5 під психологічним тиском. При цьому слідчий пообіцяв, що після проведення слідчих дій та зняття інформації з сім-картки мобільного телефону, а саме 07.10.2023 року вилучені речі будуть повернуті. Зауважив, що мобільний телефон «Iphone» 13 pro max» був придбаний лише 16.09.2023 року на імя ОСОБА_7 , що обмежує його право власності. Право власності може бути обмежено виключно на підставі рішення слідчого судді про надання дозволу на вилучення майна під час тимчасового доступу до речей і документів або рішення суду про арешт майна.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

На переконання слідчого судді, слідчий та прокурор довели, що зазначене в клопотанні майно законно відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Між тим слідчим та прокурором не доведено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, тобто не має відомостей про те, що особа у якої вилучено вказане майно, а саме: мобільний телефон «Iphone» 13 pro max та банківські картки намагалася таке майно знищити, перетворити, приховати, пошкодити та інше, а навпаки добровільно надала слідчому для огляду.

Крім того, як вбачається з протоколу огляду зазначено майно було вилучено у ОСОБА_5 ще 05.10.2023 року, тобто до моменту розгляду даного клопотання (11.10.2023 року) було достатньо часу для проведення огляду вказаного майна та необхідних слідчих дій.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак, такі обставини судом не встановлено та досудовими органами не доведено.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є некрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції».

Аналізуючи вищенаведене та з урахуванням того, що арешт мобільного телефону «Iphone» 13 pro max та банківських карток може призвести до необґрунтованого порушення конституційних прав його власника, що є неприпустимим, а також з огляду на те, що у досудового слідства було достатньо часу провести усі необхідні слідчі дії з вказаним майном, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а саме в частині заборони відчуження зазначеного майна, з метою забезпечення кримінального провадження №0000005.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170, 172, 173 Кримінального процесуального України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити чатково.

Накласти арешт у виді заборони відчуження (розпорядження) мобільного телефону Samsung M32 EMEI 1: НОМЕР_10 EMEI НОМЕР_11 з сім картою номер НОМЕР_12 та банківських карток НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , з передачею вказаного майна на відповідальне зберігання, під сохранну розписку, особі, у якої воно було вилучено ОСОБА_5 , до проведення огляду та усіх необхідних слідчих дій.

Зобов`язати ОСОБА_5 (особу, у якої було вилучено майно) надати за необхідністю слідчим Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській област (або іншим відповідальним особам) доступ для огляду та проведення необхідних слідчих дій мобільного телефону Samsung M32 EMEI 1: НОМЕР_10 EMEI НОМЕР_11 з сім картою номер НОМЕР_12 та банківських карток НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1