Провадження № 1-кп/638/1802/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Оскіл Ізюмського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючої, раніше не судимої зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на утриманні має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.3 ст. 111-1 КК України, -

встановив:

22 лютого 2022 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому збройними силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам 3С України, а також підрозділами 3С та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом президента російська федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи збройні сили РФ та федеральну службу військ національної гвардії російської федерації.

Так, одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на державу Україна передбачалося здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів ЗС РФ, у тому числі спеціального призначення, на територію держави Україна для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, підрозділів Національної гвардії України для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії РФ, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна з метою недопущення пересування військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії ЗС РФ; пошкодження військових об`єктів 3С України, які мають важливе оборонне значення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому продовжено.

Не пізніше березня 2022 року військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званих «днр», здійснили тимчасову окупацію с. Оскіл, Ізюмського району, Харківської області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянка України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме села Оскіл, Ізюмського району, Харківської області, у липні 2022 року, точний день та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи умисно та свідомо, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на колабораційну діяльність з країною-агресором - російською федерацією та впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти, добровільно зайняла посаду в.о. директора у комунальному закладі «Опорна школа, Оскільский ліцей» Оскільської селищної ради Ізюмського району, Харківської області школи при окупаційній владі.

В подальшому, у період часу з липня 2022 року по вересень 2022 року, ОСОБА_8 , перебуваючи на території Оскільського ліцею, розташованого за адресою: Харківська область, Ізюмський район, село Оскіл, вул. Шкільна, 34, в якості в.о. директора зазначеної школи, здійснювала дії спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти, організувала роботу закладу освіти при окупаційній владі на російській мові, впроваджувала методики навчання за російськими підручниками.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялася та повністю підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини, та добровільно розказала про обставини його вчинення, як вони викладені вище.

Ставлення ОСОБА_5 до вчиненого злочину не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин справи, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачена та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі злочину є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні дій спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, її дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 111-1 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та його конкретні обставини, дані про особу обвинуваченої, а саме: що вона є громадянкою України, заміжньою, має на утриманні двох дітей, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше несудима.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченою, осуду власних дій, наявності відчуття жалю за вчинене, розуміння наслідків своїх дій, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків від дій обвинуваченої, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючої обставин, дані про особу обвинуваченої, вперше притягається до кримінальної відповідальності, думку сторони обвинувачення та сторони захисту, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Суд також бере до уваги правову позицію, сформульовану у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі №344/16025/18, а саме, рішення суду про позбавлення права займатись певною діяльністю має бути чітко і ясно сформульовано в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. Покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, суд призначає ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у закладах освіти, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління та контролю, місцевого самоврядування у сфері освіти.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні ОСОБА_5 обирався запобіжний захід ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року у вигляді домашнього арешту, ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.10.2023 року скасовано ухвалу та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Фактично затримано ОСОБА_5 було 23.10.2023 року.

Судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у закладах освіти, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління та контролю, місцевого самоврядування у сфері освіти на 10 (десять) років.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного основного покарання із випробуванням та визначити 2 (два) роки іспитового строку.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23.10.2023 року по 26.10.2023 року.

Скасувати арешт накладений ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року справа №638/6804/23 (1-кс/638/1363/23).

Речові докази:

-підручник з назвою «кономика», розміром 16 см на 19 см, у картонній обклалинці білого з синім кольору, на 304 аркушах, видавництво «Просвещение», зміст підручника надруковано російською мовою знищити.

-підручник з назвою «литература», розміром 14,5 см на 21,5 см, у картонній обкладинці зеленого кольору, на 415 аркушах, видавництво «Просвещение», зміст підручника надруковано російською мовою знищити.

-підручник з назвою «история россии», розміром 20 см на 26 см, у картонній обкладинці білого кольору, на 144 аркушах, видавництво «Просвещение», зміст підручника надруковано російською мовою знищити.

-підручник з назвою «биология», розміром 19,5 см на 25 см, у картонній обкладинці фіолетового кольору, на 272 аркушах, видавництво «Просвещение», зміст підручника надруковано російською мовою знищити.

-підручник з назвою «spotlight», розміром 21 см на 29 см, у картонній обкладинці фіолетового кольору, на 223 аркушах, видавництво «Просвещение», зміст підручника надруковано англійською мовою знищити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя