Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9261/23
Провадження № 1-кп/490/802/2023
У Х В А Л А

26 жовтня 2023 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді? ?Алєйнікова В.О.

? ? ? ? ? ? ? ? ? ?

при секретарі? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? -? ? ОСОБА_1

за участі прокурора ? ? ? ? ? ? ? -? ОСОБА_2

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? обвинуваченого ? ? ? ? ? ? ? -? ? ОСОБА_3

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? його захисника -? ? Михайлюка М.О.

? ? ? ? ? ? ? ? ? потерпілого -? ? ОСОБА_4

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №? ? 0000622 про обвинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України

В? ? С? ? Т? ? А? ? Н? ? О В? ? И? ? В? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? :

В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбачених частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів,? ? вислуховування прокурора обвинувачених та захисників суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений 21 вересня 2023 року слідчим слідчого відділу відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області Загоруйко О.М. та у той же день затверджений прокурором Окружної прокуратури № 1 міста Миколаєва Цибух Т.І. обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_3 .

1. Як зазначив автор обвинувального акту:

03 травня 2023 року близько 15:00 год. - під час дій військового стану ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік сімейної амбулаторії № 5, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зустрів потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , з якими в подальшому познайомився та вживав алкогольні напої.

Під час спілкування і вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно і цілеспрямовано, у період воєнного стану, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_4 , застосував насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, а саме: наніс удар ступнею правої ноги в область грудної клітини ОСОБА_4 , унаслідок чого потерпілий впав на землю. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 спричинив ступнею правої ноги чотири удари в область тулубу, а саме: у лівий бік животу та два удари ступнею правої ноги у правий бік тулуба, а саме: у ребра, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження середньої тяжкості, за ознаками тривалого розладу здоров`я.

Пр.одовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, заволодів майном ОСОБА_4 , а саме: мобільним телефоном торгівельної марки Apple моделі iPhone 8 Plus 3/64 GB, IMEI: НОМЕР_1 , мобільним телефоном торгівельної марки Sony моделі Xperia M4 Aqua Dual E2312 8 GB IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду у сумі 6810,08 (шість тисяч вісімсот десять гривень вісім копійок)

2. Вказані дії обвинуваченого органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Б. Стосовно обставин, пов`язаних із вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду.

1.В межах цього кримінального провадження будь-яких угод не укладено, через що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України є відсутніми.

2.Підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України на цей час також відсутні.

3. У наданому на розгляд суду обвинувальному акті орган досудового розслідування вказав, місце, час, дату та дії обвинуваченого, які, на думку органу досудового розслідування, мають ознаки кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Сторони про наявність недоліків обвинувального акту, які здатні перешкодити початку судового розгляду, не посилаються.

Отже, наданий суду обвинувальний акт містить всі обставини, які необхідні для початку судового розгляду кримінального провадження.

Таке доводить, що підстави для повернення цього обвинувального акту, що передбачені пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України, наразі також є відсутніми.

4. Це кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду міста Миколаєва, заперечень проти такого сторонами не наведено.

Отже, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також є відсутніми.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 314, частини 1 статті 315 КПК України за такого справу необхідно призначити до судового розгляду, провівши задля цього підготовчі дії, що передбачені частиною 2 цієї статті.

В. Стосовно? ? питань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду.

1. Під час підготовчого судового засідання обвинуваченому було роз`яснене його право просити про розгляд цього кримінального провадження колегією у складі трьох професійних суддів.

Проте, обвинувачений, будучі обізнаним про своє право на колегіальний розгляд цього кримінального провадження, від розгляду справи у такому складі відмовився та наполягав на розгляді справи суддею одноособово.

Інші учасники судового розгляду, а саме - захисник та прокурор - також вважали за доцільне розглядати цю справу суддею одноособово.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 31 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого це кримінальне провадження слід здійснювати суддею одноособово..

2. Далі, суд має відповідно до пункту 1 частини 2 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України визначити дату та місце проведення судового засідання з розгляду цього кримінального провадження.

Враховуючи його предмет, навантаження суду та учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд цього кримінального провадження на 15 грудня 2023 року на 10:00 годину.

3. При цьому враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 постійно перебуває у місцях попереднього ув`язнення, на території України запроваджений військовий стан, а ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє здійснювати його доставку до зали судових засідань, суд вважає за необхідне на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України забезпечити його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

4. Враховуючи, що про проведення закритого судового засідання сторони не просять, та передбачені законом підстави для такого є відсутніми, розгляд справи слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Г. Стосовно? ? застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого

І......Під час підготовчого судового засідання прокурор заявила клопотання про продовження строку застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. В обґрунтування послався про те, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а ризики,? ? що зумовили обрання такого запобіжного заходу, наразі не зникли та не зменшились.

2. Потерпілий під час підготовчого судового розгляду клопотання прокурора підтримав.

Послався про те, що, як на його думку, обвинувачений несе небезпеку для суспільства, адже немає гарантій того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений не вчинить нового злочину.

3. Обвинувачений проти задоволення цього клопотання заперечував.

3.1. По суті вказував, що, як на його думку, обґрунтована підозра у вчиненні ним злочину наразі є відсутньою. В той же час, не заперечував ані факту бійки з потерпілим, ані факт вилучення майна потерпілого.

3.2. Принагідно пояснив свою поведінку тим, що відчув ейфорію від свободи та втратив контроль над собою й припустився помилки.

3.3. Також наголосив на тому, що після вчинення злочину тривалий час перебував на волі та нових злочинів не вчинював; має родину та місце постійного проживання.

4. Захисник у суді позицію свого підзахисного підтримав.

До вказаного обвинуваченим додав, що підозра обвинуваченому була висунутою з порушенням встановленого порядку, а саме за відсутності захисника.

ІІ......Вирішуючи це клопотання, суд, окрім обставин, встановлених вище, враховує ще таке.

1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від? ? 28 липня 2023 року відносно ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 31 серпня 2023 року.

Подальшою ухвалою слідчого судді цього ж суду від 30 серпня 2023 року строк тримання обвинуваченого під вартою був продовженим до 28 жовтня 2023 року включно.

Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчий суддя та суд виходили з наявності ризику того, що обвинувачений може вдатись до дій щодо переховування від слідства та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

2. ОСОБА_3 раніше засуджувався, зокрема, 16 вересня 2022 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України до 03 років позбавлення волі; був звільненим з місць позбавлення волі 03 травня 2023 року.

4. Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ); від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ); від 01 травня 2023 року № 254/2023 (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

ІІІ......Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд виходив з таких приписів діючого законодавства.

1. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

2. Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність цього запобіжного заходу полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

3. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України? ? «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»? ? від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

3.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

3.2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецеденту практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

3.3. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

3.4. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

IV…...Стосовно висунутої ОСОБА_3 підозри суд відзначає таке.

1. Оскільки по справі лише здійснюється підготовче провадження, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні злочину, що йому інкримінується на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення його вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж тримання обвинуваченого під вартою наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

2. В той же час, стосовно обставин цього кримінального провадження, суд відзначає таке.

2.1. Обвинувачений по суті не заперечує ані того факту, що заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, ані того факту, що заволодів його /потерпілого/ майном.

Та ці ж обставини підтверджує потерпілий.

На цій стадії кримінального провадження таке /факт підтвердження цих обставин/ є достатнім вважати версію про вчинення обвинувачений злочину, вказаного в обвинувальному акті такою, що не є позбавленою обґрунтування.

2.2. Та таке по собі є достатнім для того, щоб для мети вирішення питання про застосування запобіжного заходу вважати висунуту підозру обґрунтованою.

Вирішення ж питання про те, чи є ця версія єдиною, якою можуть бути поясненими усі обставини цього кримінального провадження, тобто чи є ця версія доведеною поза розумним сумнівом має здійснюватись не під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, але під час ухвалення вироку за наслідками судового розгляду.

З цього приводу суд відзначає, що завданням запобіжного заходу є забезпечення можливості безперешкодного здійснення кримінального провадження з метою ухвалення справедливого вироку.

2.3. Що ж стосується посилань захисника, то, за умови їх підтвердження, вони дійсно можуть свідчити про відсутність належної ретельності та дбайливості під час здійснення досудового розслідування.

Проте, як наявність/відсутність вказаних захисником обставин, так й їх вплив (за наявності) на застосовану правову процедуру можуть бути з`ясованими тільки під час подальших стадій судового розгляду.

З огляду на таке суд повторює, що завданням запобіжного заходу є забезпечення можливості безперешкодного здійснення таких стадій.

Отже, висунута ОСОБА_3 "підозра" для мети вирішення питання про обрання запобіжного заходу є "обґрунтованою".

V…...Неможливість закінчення розгляду справи на теперішній час є очевидною.

VI…...Говорячи про наявність передбачених законом ризиків, суд відзначає таке.

1. Попередніми ухвалами суду встановлена наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

Наявність цього ризику наразі випливає з того, що ОСОБА_3 .? ? обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 08 до 15 років, а строк його перебування під вартою наразі не є домірним покаранню, що загрожує йому у разі визнання його винним за вироком суду.

Отже, актуальність цього ризику на цій стадії кримінального провадження суд вважає доведеною.

2. Попередніми ухвалами суду встановлена наявність ризику того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити новий злочин.

2.1 Наявність цього ризику наразі підтверджується тим, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового злочину у день звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі.

Отже, актуальність цього ризику є вкрай високою.

2.2. Стосовно ж посилань обвинуваченого про те, що після цього нових злочинів він не скоював, суд відзначає, що факту вчинення обвинуваченим нового протиправного діяння вони не спростовують.

VIІ…...Говорячи про запобіжний захід, який слід застосувати з огляду на характер висунутої обвинуваченому підозру та встановлених судом ризиків, суд відзначає таке.

1. Вирішуючи питання про можливість запобігти встановленим судом ризикам шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд виходе з сутності таких ризиків.

З огляду на таке суд відзначає, що встановленому судом ризику вчинення обвинуваченим нових злочинів об`єктивно неможливо запобігти інакше, ніж тримання його під вартою.

Таке підтверджується й тим, що обвинувачений вчинив новий злочин незважаючи на те, що до цього відбув покарання у місцях позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив та, ледь звільнившись, знов вчиняв крадіжки.

2. Суд також відзначає, що в умовах військового стану саме тримання обвинуваченого під вартою відповідає вимогам публічного інтересу.

Так, під час військового стану особи громадський порядок є особливо вразливими.

За такого перебування на волі особи, яка вчиняє насильницькі злочини, наразі цілком здатне спричинити відчутних втрат публічному порядку.

3. Посилання захисту ж наведених вище міркувань та висновків не спростовують.

За такого підстави для зміни обраного відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наразі є відсутніми.

Отже, клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту про зміну такого запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Кримінальні провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України -? ? прийняти до провадження Центрального районного суду міста Миколаєва.

2.Здійснювати розгляд цього кримінального провадження одноособово.

3.Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України -? ? до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 15 грудня 2023 року на 10:00 годину.

4.У судове засідання викликати обвинуваченого, його захисника, потерпілого та прокурора.

5.Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 25 грудня 2023 року включно.

6.У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.

7.Забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 15 грудня 2023 року о 10-00 годині участь обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

Ухвала в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в решті оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя =АЛЄЙНІКОВ В.О.=