Справа №577/3931/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/519/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/3931/23 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.08.2023 про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 448 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 202 432 грн, оскільки обґрунтованим є ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, останній вчинив в тому числі особливо тяжкий корупційний злочин, не має постійного місця роботи, джерела заробітку, міцних соціальних зв`язків, зареєстрованого рухомого та нерухомого майна. Підозрюваний фактично проживає на відстані 1 км від кордону з рф, що надає йому реальні можливості покинути територію України, зважаючи на вік та наявність паспорту для виїзду за кордон, спричинив збитки бюджету на суму 1 200 000 грн, тому менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний із тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування. Слідчий суддя неправильно визначив розмір грошового стягнення, який згідно ч. 2 ст. 179 КПК встановлюється, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не з мінімальної заробітної плати.

27.07.2023 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 448 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 202 432 грн, погодженим із прокурором Конотопської окружної прокуратури, звернувся ст. слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК.

Відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК внесені до ЄРДР за № 0000008 від 24.01.2023 та 27.07.2023 ОСОБА_9 вручене повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, існує ризик того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеному ризику, тому слідчий просив застосувати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання слідчому та відносно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із забороною цілодобово залишати місце проживання до 24:00 24.09.2023 з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, але запобігти встановленому ризику можливо у разі застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_9 надійшли письмові заяви про розгляд апеляційної скарги прокурора у їх відсутність, тому колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність сторін кримінального провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), а згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно ч. 1 ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (ч. 1 ст. 183 КПК).

Здійснивши розгляд вказаного клопотання слідчого та відмовивши у його задоволенні, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 такого запобіжного заходу як домашній арешт з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК обов`язків, а не застосування будь-якого іншого, більш суворого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, існування певних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, та можливість і достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам. При цьому обґрунтованість підозри ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється і наявні в матеріалах докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Так, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. При цьому необхідно ураховувати, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, однак в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів; забезпечення таких стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Таким чином, слідчий суддя повинен взяти до уваги, крім обставин, передбачених ст. 177 КПК, також особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Висновки про ступінь ризиків та можливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені судом за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних підозрюваної особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо). Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Хоч КПК і не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При цьому «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96), але у той же час питанню суворості покарання не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба ізоляції підозрюваного не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість кримінальних правопорушень (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування такого запобіжного заходу. Мають бути враховані характер підозрюваного, його моральні якості, наявні кошти (матеріальне становище), зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти, його заяви щодо прагнення виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у нього кількох паспортів; наявність даних про те, що підозрюваний раніше ухилявся від розслідування і суду, тощо.

Ризик втечі також має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (§ 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В ході судового розгляду слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначеного у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і правильно встановив, що під час судового розгляду прокурором не наведено переконливих доказів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленому слідчим суддею ризику, оскільки у клопотанні про застосування запобіжного заходу не зазначено, а під час його розгляду як в суді першої інстанції, так і при перегляді постановленого за результатами його розгляду рішення слідчого судді в апеляційному суді, не було встановлено того, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, які б про це свідчили.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленому ним ризику шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту із покладенням на нього певних, визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК), у зв`язку з цим, ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.08.2023 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4