Справа № 946/9782/23
Провадження № 1-кс/946/2924/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.03.2000 Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки. Застосовано додаткове покарання у виді штрафу у сумі 800 грн.

-17.11.2000 Ізмаїльським міським судом за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до покарання, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, додаткова міра покарання за ст. 14 КК України лікування від наркоманії; Звільнений умовно - достроково 29.12.2005. Не відбутий строк покарання 6 місяців 12 днів.

-23.01.2007 Ізмаїльським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки; Звільнений 16.02.2010 у зв`язку із закінченням іспитового строку.

-25.06.2015 Ізмаїльським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-25.06.2015 Ізмаїльським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.01.2016 вирок від 25.06.2015 змінено та засуджено за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-18.10.2017 Ізмаїльським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 71 КК України приєднано частину не відбутого покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.06.2015 у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді позбавлення на строк 5 років та 6 місяців. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання за цим вироком строк тримання під вартою з 17.09.2015 по 17.11.2016. Звільнений 16.10.2018 у зв`язку із відбуттям покарання.

-20.07.2020 Ізмаїльським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строк 2 роки;

-22.09.2020 Ізмаїльським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 НМДГ, що становить850 гривень;

-На даний час в Ізмаїльському міськрайонному суді перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000337 від 13.02.2019; № 0000122 від 20.08.2020;№ 0000967 від 09.10.2021; № 0000102 від 01.02.2022; 0000090 від 20.01.2023;№ 0000012 від 03.01.2023; № 0000678 від 24.05.2023.

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1, 3 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001407 від 02.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що в період дії на всій території України воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено на території України строком на 30 діб Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, надалі продовжено строком на 30 діб Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, та надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, та надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 затвердженого Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України від 18.08.2023 № 451/2023 затвердженого Законом України № 3276-ІХ від 18.08.2023 та достовірно знаючи що на території України діє воєнний стан, у період часу з 1 по 15 жовтня 2023 року, близько 17:00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи біля стадіону в с. Броска Ізмаїльського району, Одеської області по вул. Шкільна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, усвідомлюючи що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед «STADLER», після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2666,66 грн.

Крім того, 27.10.2023 року, близько 12:00, більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Торгова (Пушкіна), кут вул. Тиха, в м. Ізмаїл Одеської області, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через незачинені двері незаконного проник в салон автомобіля «Ford-Transit» державний номерний знак НОМЕР_1 , який в користуванні у ОСОБА_8 , де з корисливих мотивів, з гаманця таємно викрав посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , серії НОМЕР_2 , який є іншим важливим особистим документом, після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд.

28.11.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 184, ч.1, 3 ст. 357 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчиненого в умовах воєнного стану та незаконного заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

Слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду 01.11.2023 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001324, строк дії ухвали до 30.12.2023 року. При цьому на підозрюваного було покладено ряд обов`язків.

В ході досудового слідства по кримінальному провадженні

№ 0001407 ОСОБА_5 викликався в установлено законом порядку слідчим з метою проведення з останнім слідчих дій. Проте за адресою його мешкання ОСОБА_5 не було, повістки про виклик були вручені його матері. Проте, підозрюваний ОСОБА_5 виклик слідчого проігнорував та до органу досудового слідства не з`явився.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001407 від 02.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357 КК України.

28.11.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 184, ч.1, 3 ст. 357 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчиненого в умовах воєнного стану та незаконного заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованому йому діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом видачі та огляду велосипеду; протоколом видачі та огляду посвідчення водія; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1, 3 ст. 357 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду 01.11.2023 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001324, в даний час обвинувальний акт по цьому кримінальному провадженню перебуває на розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя зазначає, що після повідомлення ОСОБА_5 про підозру 28.11.2023 року йому запобіжний захід не обирався, порушення умов запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, зокрема неявка за викликами слідчого, в рамках кримінального провадження № 0001324, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженні № 0001407.

При цьому, прокурор під час розгляду обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0001324, може ініціювати питання про заміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на більш суровий запобіжний захід.

Слідчим, прокурором в судовому засіданні не було доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Разом з тим, приходжу до висновку, що виходячи з наявних доказів, досліджених в ході судового засідання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому виходячи з вказаного, та в зв`язку з недоведеністю достатніх підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, приходжу до висновку, щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 181-184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною йому цілодобово залишати місце свого проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки до закінчення строку досудового розслідування, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не залишати цілодобово місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 46 (сорок шість дев`ять) днів і обчислюється з 14 грудня 2023 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 28 січня 2024 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення проголошено 19.12.2023 року о 15 год. 30 хв. в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1