Справа №950/2505/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - Чхайло
Номер провадження 11-кп/816/1527/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши,без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У рамках кримінального провадження №0000042 від 25 лютого 2021 року, яке перебуває на розгляді у Лебединському районному суді Сумської області, прокурор звернувся з клопотанням про продовження ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання прокурор вмотивував тим, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання щодо обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують, і запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою Лебединському районному суді Сумської областівід 25 жовтня 2023 року, було продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 23 грудня 2023 року.

Визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 103 560 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його незаконним, обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить замінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у поданому прокурором клопотанні взагалі не доведені ризики, про існування яких він вказує, що прокурором не було забезпечено явку свідків у судове засідання, на показаннях яких ґрунтується його обвинувачення, та які перебувають у Сумському СІЗО.

Також, апелянт зазначає, що у даному у кримінальному провадженні за його обвинуваченням, потерпіла та свідок вже допитані, а що стосується того, що він перебував у розшуку, то про це він дізнався при затриманні,при цьому, жодних повідомлень за місцем проживання, де постійно перебував, не отримував і від органу досудового розслідування чи суду не переховався.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду.

Від захисника ОСОБА_7 та прокурора надійшли заяви, в яких останні просили здійснювати розгляд даного кримінального провадження у їх відсутність.

Додатково захисник вказував на те, що апеляційну скаргу свого підзахисного він підтримує і просить її задовольнити.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, а також, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності сторін.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження №0000042 від 25 лютого 2021 року, в якому ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, про продовження останньому строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати з часу застосування такого запобіжного заходу.

При цьому, на спростовування доводів апелянта щодо недоведеності ризиків, колегія суддів зауважує, що саме з врахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення на строк до 8 років, що існує загроза того, що останній, перебуваючи на волі, може чинити тиск на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показань на свою користь, за наявності того, що він перебував у розшуку, є особою, раніше неодноразово судимою, за місцем проживання характеризується негативно, постійного місця роботи та джерела доходу не має, суд і дійшов висновку, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, в якому обвинувачується.

Таким чином, встановивши, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, ризики, передбачені ч.1,3, 5 ст.177 КПК України, які не зменшились, є актуальними, та запобігти яким, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, неможливо, суд задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії раніше застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з яким колегія суддів погоджується у повному обсязі і ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

Що стосується посилань обвинуваченого на те, що прокурор не забезпечив явку свідків у судове засідання, то вони є безпідставними та нічим не обгрунтованими, оскільки ОСОБА_5 не зазначено, про наявність яких обставин могли повідомити зазначені особи, щоб вплинуло на судове рішення при вирішенні клопотання щодо продовження йому строку дії запобіжного заходу.

Крім того, посилання апелянта на те, що він не знав, що перебував у розшуку і від органу досудового розслідування не переховувався, нічим не підтверджені та не спростовують вказаний факт, а те, що у даному провадженні потерпіла та свідок вже допитані не зменшує встановлені судом ризики та не є беззаперечною обставиною, за якої до обвинуваченого можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід.

Інших доводів, за яких рішення суду можливо було б вважати незаконним та таким, що підлягало б до скасування, апелянтом не наведено і таких обставин під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно практики ЄСПЛ, тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 становить небезпеку для суспільства, в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав є виправданим продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, колегія суддів звертає увагу і на те, що судом було визначено розмір застави, сплативши яку ОСОБА_5 буде звільнений негайно та перебуватиме на волі.

За таких обставин, з врахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, обставини для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3