Провадження №11-кп/801/1142/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2022 р. за № 0000099,

якою задоволено клопотання прокурора, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 02.12.2023 включно, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0000099 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 15.10.2023 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 заявив клопотання, в якому просив суд продовжити запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні в тому числі особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, ризики, передбачені КПК України, не зникли, обставини не змінилися. Тобто існують ризики, що перебуваючи на волі обвинувачений зможе перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу її підзахисному, мотивуючи це тим, що наявність ризиків прокурором доведена не було. Її підзахисний має постійне місце проживання, тому до нього може бути застосований домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора. Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 04.10.2023 року до 02.12.2023 року включно.

Суд першої інстанцій з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свої висновки мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні в тому числі умисного особливо тяжкого злочину, за який в разі доведення його винуватості, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. А тому вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Також судом першої інстанції було враховано, що в Україні триває воєнний стан, який був запроваджений в зв`язку із збройною агресією з боку Росії проти України, частина територій України перебуває під тимчасовою окупацією, що полегшує переховування осіб, підозрюваних у вчиненні кримінальних правопорушень, саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку суду, буде відповідати охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За таких обставин, суд вважав за необхідне продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, оскільки підстав для його скасування або зміни не вбачав.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2023 року, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що доказів винуватості вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень суду не надано, обвинувачення базується на фактах та обставинах, які оспорюються та не визнаються підзахисним. Вважає, що жодного ризику, які перераховані в ст.177 КПК України, прокурором не доведено. Спроба переховування, ухилення від суду, впливу на інших учасників процесу, має бути підтверджена відповідними доказами, а не обмежуватися можливістю їх вчинення.

Захисник звернула увагу на те, що ОСОБА_7 утримується під вартою з 12.07.2022 року, тобто 1 рік 3 місяці, а кримінальне провадження щодо нього вже тривалий час знаходиться на розгляді у Вінницькому міському суді та не знаходить іншого вирішення.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 на постійній основі та сам ОСОБА_7 подану адвокатом ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.

Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників судового провадження не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, заперечення прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За правилами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, тому вважав, що застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченими частиною 1 статті 177 КПК України, які продовжують існувати на час розгляду клопотання.

З огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні в тому числі умисного особливо тяжкого злочину суд вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції, оскільки вважає його законним, обґрунтованим і вмотивованим з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника про відсутність існування ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги те, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Крім того, колегія суддів також не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо скасування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів.

Тому з урахуванням фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України протягом тривалого часу з 2014 року, продовжуючи в умовах воєнного стану, під час збройної агресії РФ проти України, невизнання обвинуваченим своєї вини, заперечення фактичних обставин кримінальних правопорушень, а також тяжкості кримінального покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Окрім того, рішення суду про продовження строку тримання під вартою цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На переконання колегії суддів, саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, подальше продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України.

Вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд. Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Окрім того, такі дані в судове засідання апеляційного суду надані не були.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність доказів винуватості вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, то вони передчасні, оскільки на даній стадії кримінального провадження апеляційний суд не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа повинна притягуватися до кримінальної відповідальності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування або продовження щодо неї обмежувального заходу.

Оскільки у вказаному кримінальному провадженні триває судовий розгляд, а ОСОБА_7 має процесуальний статус обвинуваченого, тому на переконання апеляційного суду, лише можна стверджувати про наявність існування обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що вказаний запобіжний заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, для того щоб суд зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Також колегія суддів зважає і на те, на що також було звернуто увагу судом першої інстанції, що на даний час в Україні триває воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується, додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі скасування чи навіть застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, є ускладненим.

Разом з цим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги щодо тривалого розгляду кримінального провадження, тому звертає увагу суду першої інстанції щодо вживання всіх необхідних заходів для недопущення затягування розгляду вказаного кримінального провадження, розглянути справу у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 жовтня 2023 року щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.110, ч.1 ст.111 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4