Справа № 642/7076/23
Провадження 1-кп/642/663/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000529 від 04.04.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який працює інженером електриком Харківський завод «Будматеріалів», із вищою освітою, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався, у зв`язку із військовою агресією Російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015» вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, в період з 10.03.2023 по 30.03.2023, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на прилеглій території до кіоску, огородженої декоративним забором, виготовленим з дерев`яних піддонів, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та, який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачивши тротуарну плитку, належну останньому, якою укладений ґрунтовий покрив прилеглої до кіоску території, керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, шляхом демонтажу, розуміючи, що за один раз все не вивезе, став викрадати по декілька одиниць тротуарної плитки, якою укладений ґрунтовий покрив території, прилеглої до кіоску за адресою: АДРЕСА_2 , вантажив їх на належний йому ручний візок, за допомогою якого, в період з 10.03.2023 по 30.03.2023 перевозив до господарського приміщення, розташованого на території житлового будинку, де він мешкає, за адресою: АДРЕСА_3 .

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії 30.03.2023, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23 години 00 хвилин ОСОБА_5 , шляхом демонтажу, таємно викрав 5 одиниць тротуарної плитки, які поклав на свій ручний візок і намагався зникнути з місця вчинення злочину, але не довів свій злочинний намір до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, його злочинні дії були припинені потерпілим ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_5 намагався викрасти 95 (дев`яносто п`ять) одиниць тротуарної плитки з візерунком «Каліфорнія», вартістю 1 339 гривень 20 копійок (одна тисяча триста тридцять дев`ять гривень, двадцять копійок), відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 447М від 24.04.2023.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 намагався спричинити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду на загальну суму 1 339 гривень 20 копійок (одна тисяча триста тридцять дев`ять гривень, двадцять копійок).

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

04.12.2023 р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та першим заступником керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 473 КПК України. Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_5 добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення,(злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, тобто закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану. Сторони погодили, що підписанням даної Угоди обвинувачений ОСОБА_5 надає свою згоду на призначення покарання, вид покарання та його розмір. Так, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме відповідно за ч.1ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком 5 років. Враховуючи, що в ході досудового розслідування встановлено ряд обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , враховуючи беззастережне визнання ним своєї вини, щиросердечне розкаяння у вчиненому, сприяння проведенню досудового розслідування, наявність малолітньої дитини, сторони погодились на звільнення ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням визначених судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім цього, даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що саме він скоїв вказане правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Захисник обвинуваченого також вважав можливим затвердити угоду.

Прокурор просив затвердити угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ними угоди.

Потерпілий у справі надав суду, свою згоду на укладення угоди та вказав про відсутність матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції інкримінованої статті, а саме ч.1 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання підозрюваним взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції ч.1 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого та його захисника, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції прокурора, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 04.12.2023 року, укладеної між обвинуваченим та прокурором по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.12.2023 між обвинуваченим ОСОБА_5 та першим заступником керівника Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи у справі в розмірі 717 (сімсот сімнадцять) гривень.

Речові докази у справі: металевий візок конфіскувати в дохід держави; 5 одиниць плитки з візерунком «Каліфорнія» та 90 одиниць плитки з візерунком «Каліфорнія», що передані під зберігаючу розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити в розпорядженні останнього як йому належну.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на вирок через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України, для його оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий: