Справа № 632/1789/23
провадження № 1-кп/632/69/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду м.Первомайський у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000539 від 11.06.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2023 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області, згідно ухвали Харківського апеляційного суду про зміну підсудності від 25.12.2023, надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000539 від 11.06.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357 КК України.

Ухвалою суду від 28.12.2023 вказані матеріали призначені до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту в зазначеному кримінальному провадженні, оскільки цей документ складений згідно з вимогами КПК України, угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло, підстав для закриття провадження, його зупинення або повернення прокуророві немає. Просив на судовий розгляд викликати сторін кримінального провадження.

Сторона захисту заперечила проти призначення кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 до судового розгляду.

Захисником - адвокатом ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого, заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що п.9 ч.3 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити дату та місце його складання та затвердження.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000539 від 11.06.2023 року відносно ОСОБА_4 був затверджений прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 31.10.2023.

При ознайомленні з зазначеним обвинувальним актом стало відомо, що дата складання обвинувального акта зазначена як 30.10.2023, а дата затвердження обвинувального акта - 31.10.2023 (а.с. 4, 10), що не відповідає датам складання та затвердження обвинувального акта, зазначеним у ІІ розділі реєстру матеріалів судового засідання (а.с. 24), де дата складання та затвердження обвинувального акту зазначена як 31.10.2023.

Крім того, ч.4 ст. 291 КПК України визначено перелік обов`язкових документів, що додаються до обвинувального акта, серед яких п.5 цієї частини статті зазначено довідку про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Згідно обвинувального акта в графі «анкетні дані потерпілих» зазначено ТОВ «Вигідна покупка» та ТОВ «Кисет», однак довідку про юридичну особу до обвинувального акта не додано, як того вимагає п.5 ч.4 ст. 291 КПК України.

Отже, в порушення зазначеного пункту обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000539 від 11.06.2023 року відносно ОСОБА_4 не містить вказаної довідки, що позбавляє сторону захисту упевнитись у належності потерпілої сторони (представника потерпілої сторони) у кримінальному провадженні.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, має право у підготовчому засіданні повернути акт прокурору.

Таким чином, відповідність обвинувального акта прокурора вимогам ст. 291 КПК є вирішальним у питанні «прийняття до розгляду» судом конкретного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника про повернення обвинувального акта, просив його задовольнити, т.я. порушуються його права, зокрема, право на захист, та бути обізнаним у чому конкретно він обвинувачується.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти повернення обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні, оскільки на його думку, КПК України не передбачена конкретна форма складання обвинувального акту. У пункті 5 ч. 2 ст. 291 КПК України відсутнє розкриття точного змісту, який повинен бути зазначений в частині, що стосується викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення. На переконання прокурора, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а інші неточності, що були виявлені захисником, не вплинуть на реалізацію права сторони захисту на справедливий суд, тому підстав для його повернення не вбачається.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про їх отримання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, зокрема ст. 291 КПК України.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, передбаченими ст.7 КПК України, таким як верховенство права і законність.

Відповідно до ст. 3 ч.1 п. 13 КПК України, обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом ст. 291 КПК обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зазначаються в обвинувальному акті у формі викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Об`єктивна сторона злочину викладається з посиланням на конкретні дії (бездіяльність) обвинуваченого, що ставляться йому в провину, які б відповідали диспозиції норми закону України про кримінальну відповідальність та вказували б на наявність у діянні складу злочину. Дотримання стороною обвинувачення вказаних вимог процесуального закону щодо змісту обвинувального акта створює необхідні умови для реалізації права особи на справедливий суд та ефективний захист від висунутого обвинувачення.

За приписами ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Таким чином, відповідно до норм КПК України обвинувальний акт - це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, який відповідно до ст. 291 КПК України складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Із вимог ст. 291 ч.2 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п. 1-9 цієї частини вказаної статті.

Отже, вимоги до обвинувального акту визначені у ст. 291 КПК України. Обвинувальний акт зокрема має містити викладання фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статей закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно ст.377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р., передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

В судових рішеннях Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення зазначено: обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення" ( справа "Маттоціа проти Італії").

Разом з цим, при складанні обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , якому висунуте обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185, ч. 4, 263 ч. 1, 357 ч. 1 КК України, прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 зазначені вимоги закону не виконані.

Так, в обвинувальному акті що досліджується виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але остаточне формулювання обвинувачення не містить такої підсумкової кваліфікації кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а тому суд приходить до висновку, що він не відповідає вимог ст. 291 ч.2 КПК України.

Окрім цього, суд зазначає, що дослідженням обвинувального акту також було встановлено, що при викладені найменування кримінального провадження рік народження обвинуваченого ОСОБА_4 зазначено як 1983, в той час як в анкетних відомостях рік народження зазначено як 1985.

Крім того, відповідно до ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту та повинен відповідати положенням ст. 109 КПК України.

Однак, судом встановлено, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування мають розбіжності в даті складання обвинувального акта, т.я. в реєстрі ця дата зазначена як 31.10.2023, а в обвинувальному акті 30.10.2023.

Окрім цього, згідно обвинувального акта два потерпілих зазначені як юридичні особи ТОВ «Вигідна покупка» та ТОВ «Кисет», проте, серед матеріалів кримінального провадження відсутні довідки про юридичну особу, які повинні були бути додані до обвинувального акта та отримані стороною захисту при врученні обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, як того вимагає п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України.

Право підозрюваного (обвинуваченого) на захист - це сукупність наданих йому законом повноважень для спростування підозри або обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.

Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в Україні (ст. 59, ч.2 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 20 КПК України).

Порушення права на захист завжди означає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є однією з беззаперечних підстав для скасування вироку та інших рішень у провадженні.

Окрім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Вказані порушення та невідповідність вимогам КПК України в переданому до суду обвинувальному акті під час підготовчого засідання виправити не вбачається можливим, так само, як і не можливим є те, щоб продовжувати судовий розгляд за таким актом.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність прийняття рішення про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000539 від 11.06.2023, щодо ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 357 КК України, разом з долученими до матеріалів кримінального провадження документами, як такого, що не відповідає вимогами ст. 291 КПК України, т.я. це буде відповідати нормам ст. 2 КПК України, а саме завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314 ч. 3 п. 3, 315, 369, 372, 376, 391 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000539 від 11.06.2023, прокурору - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000539 від 11.06.2023, щодо ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 357 КК України, разом з долученими до матеріалів кримінального провадження документами, повернути прокурору Лозівської окружної прокуратури Харківської області у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1