Справа № 487/5195/23
Провадження № 1-кс/487/4488/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання заступника начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000974 від 09.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про арешт майна

встановив:

06.11.2023 заступник начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000974 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0038 та 482098600:07:000:0197, які перебувають у частковій власності підозрюваного у розмірі .

Вимоги клопотання обґрунтовано тим, що санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання, у тому числі, у вигляді конфіскації майна, у зв`язку з чим на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України на майно підозрюваного необхідно накласти арешт.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000974 від 09.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 Миколаївського районного управління ГУ НП в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , діючи умисно та з корисних спонукань, за попередньої змови саме з ОСОБА_5 , організував протиправну схему з вимагання і отримання неправомірної вигоди від мешканців Миколаївської області, за швидке і безперешкодне отримання лікарських документів щодо підтвердження діагнозу пацієнтів, що в подальшому є основою для прийняття рішення МСЕК та ВЛК РТЦК Миколаївської області.

11.08.2023 свідок ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_4 біля СТО за адресою: м. Миколаїв, вул. Чкалова, 55 де на вимогу останнього надав йому неправомірну вигоду у розмірі 40 000 грн., в ході бесіди було також обумовлено, що залишок коштів свідок наддасть при отриманні довідки від ОСОБА_4 .

Крім того ОСОБА_4 , який є службовою особою правоохоронного органу, будучи обізнаним про методи й засоби документування корупційних правопорушень, з метою уникнення викриття його протиправної діяльності, 15.08.2023 у невставлений час залучив до неї ОСОБА_7 , не доводячи до відома свій умисел на отримання неправомірної вигоди. Надалі, ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 вказівки, а саме: прибути до КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради за адресою: м. Миколаїв, вул. 20а Екіпажна, 4 де в приймальні керівника отримати медичну документацію на ім`я ОСОБА_6 ; після отримання медичної документації прибути до Манганарівського скверу, що розташований у м. Миколаєві на перетині вул. Нікольська та вул. Садова, де при зустрічі з ОСОБА_6 надати отриманні документи та отримати від останнього грошові кошти у розмірі 15 500 гривень, з яких 500 гривень залишити собі за наданні послуги, а решту при особистій зустрічі передати ОСОБА_4

15.08.2023 у проміжок часу з 11:45 по 11:50 ОСОБА_7 діючи за вказівкою ОСОБА_4 , прибув до Манганарівського скверу, що розташований у м. Миколаєві на перетині вул. Нікольська та вул. Садова, де зустрівся з ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, в ході зустрічі надав останньому медичні документи й отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 15 500 грн.

Надалі 15.08.2023 приблизно о 15:30 ОСОБА_7 діючи за вказівкою ОСОБА_4 прибув до визначено останнім місця, а саме до авторинку розташованого по вул. Троїцької у м. Миколаєві, де на вимогу ОСОБА_4 шляхом передачі з рук в руки надав йому грошові кошти у розмірі 15 000 гривень, які є неправомірною вигодою за оформлення та видачу медичної документації, без фактичної присутності у медичному закладі ОСОБА_6 та проходження дослідження, тим самим вчинив усі дії, які вважав за необхідні для реалізації свого злочинного умислу, однак далі протиправна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками правоохоронних органів.

Окрім того в період червня 2023 року ОСОБА_8 звернувся до свого знайомого ОСОБА_9 , щодо можливості отримання ним відстрочки. Після зазначеного ОСОБА_8 надав ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 6 000 доларів США, яку він розподілив між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 . При цьому, в період червня-липня 2023 року ОСОБА_4 з залученням медичних співробітників забезпечив оформлення епікризу із історії хвороби №791 на ім`я ОСОБА_8 (діагноз - психічні та понеділкові розлади внаслідок вживання алкоголю, поліморфний психотичний розгляд) без фактичного обстеження й лікування, а також акту дослідження стану здоров`я, який є підставою визнати ОСОБА_8 непридатним до військової служби або обмежено придатним.

03.07.2023 до ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_12 щодо організації оформлення недостовірних медичних документів щодо ОСОБА_13 , а саме засвідчення факту його тверезості й уникнення останнім адміністративної відповідальності за фактом керування авто в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 погодився на зазначене прохання й для видачі завідомо недостовірних документів залучив медичного співробітника, який забезпечив видачу виписки №2182, яка посвідчувала фіктивний факт тверезості ОСОБА_13 під час керування авто. 04.07.2023 за вказані дії ОСОБА_12 переслав на рахунок ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 11 000 грн.

31.07.2023 ОСОБА_14 зустрівся з ОСОБА_4 , в ході спілкування ОСОБА_4 зазначив ОСОБА_14 про те, що він може забезпечити оформлення та видачу медичних документів, які наддадуть змогу ОСОБА_14 бути визнаним непридатним до військової служби та подальшого «списання». Після отримання згоди від ОСОБА_14 , ОСОБА_4 забезпечив видачу лікарем ОСОБА_15 медичної довідки на ім`я ОСОБА_14 й надалі після отримання неправомірної вигоди 1 500 доларів США з залученням медичного співроітника забезпечив стаціонарне лікування ОСОБА_14 у КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» для отримання фіктивного діагнозу. При цьому у медичному закладі лікуючим лікарем ОСОБА_14 визначено ОСОБА_16 .

16.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.10.2023 ОСОБА_4 володіє частки земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0038 та частки земельної ділянки з кадастровим номером 482098600:07:000:0197.

Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У частині 5 ст. 170 КПК України вказано, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором доведено, що вказане у клопотанні майно належить підозрюваному, існує необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання заступника начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, що перебуває у приватній спільній частковій власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- частки земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0038;

- частки земельної ділянки з кадастровим номером 482098600:07:000:0197.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити заступнику начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1