УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0002736, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за №0002736, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України.

Подане клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00002736 від 23.09.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу №КМ000000006-КМ00-00033 від 04.10.2021, ОСОБА_5 прийнято на посаду лікаря-анестезіолога Медичного центру «КИЙМЕДІКАЛ» та за сумісництвом, відповідно до наказу від 01.10.2021 №КМ000000006 КМ00-00034, на посаду медичного директора ТОВ «КИЙМЕДІКАЛ».

Відповідно до Статуту ТОВ «Киймедікал», затвердженого рішенням учасника від 27 січня 2023 року №5, напрямками (предметом) діяльності Товариства є надання послуг у сфері охорони здоров`я, у тому числі медичного та парамедичного характеру, медична практика (у тому числі спеціалізована), проведення наукових, практичних, практичних, досліджень у сфері медицини, а також діяльність, пов`язана з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (у медичних цілях).

Протоколом засідання робочої групи державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 23.03.2023 затверджено перелік суб`єктів господарювання, за заявами яких прийняте рішення про видачу ліцензії на право здійснення господарської діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, до якого внесено ТОВ «Киймедікал» з можливістю видачі ліцензії на право провадження господарської діяльності з придбання, використання, знищення наркотичних засобів (за списком 1 таблиця ІІ), психотропних речовин (список 2 таблиця ІІ, список 2 таблиця ІІІ), прекурсорів (список 2 таблиця ІV) Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770.

Наказом генерального директора ТОВ «Киймедікал» №10 від 22.12.2022 «Про допуск до роботи з наркотичними засобами, психотропними речовинами і прекурсорами», у зв`язку із провадженням діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів (списку 1 таблиці ІІ, списку 1 таблиці ІІІ), психотропних речовин (списку 2 таблиці ІІ, списку 2 таблиці ІІІ) і прекурсорів (список 1 таблиці ІV, списку 2 таблиці IV) Переліку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, призначено відповідальними за дотримання правил виписки, отримання, доставку, зберігання, облік, використання, знищення, фактичну наявність і витрати наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів медичного директора ОСОБА_5 , на випадок його тимчасової відсутності анестезиста ОСОБА_6 .

Таким чином, на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_5 обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та є службовою особою в розумінні ч. 3 ст. 18 КК України.

З метою забезпечення діяльності медичного центру у сфері охорони здоров`я, у тому числі діяльності, пов`язаної із обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів (у медичних цілях), для здійснення операційних втручань до ТОВ «Киймедікал» за товарно-транспортними накладними №07-Рн-001627 від 22.05.2023; №07-Рн-001719 від 29.05.2023; №07-Рн-001834 від 05.06.2023; №БА-Рн-0001494 від 30.06.2023; №07-Рн-001499 від 15.05.2023; №07-Рн-001591 від 19.05.2023; №07-Рн-001939 від 09.06.2023; №БА-Рн-0001582 від 07.07.2023; №БА-Рн-0001383 від 16.06.2023; №БА-Рн-0001421 від 23.06.2023; №07-Рн-001488-ТН від 12.05.2023; №07-Рн-0001472-ТН від 03.05.2023; №07-Рн-0001567-ТН від 09.05.2023; №07-Рн-0001438-ТН від 28.04.2023; №07-Рн-0001356-ТН від 24.04.2023; №07-Рн-0001295-ТН від 18.04.2023; №07-Рн-0001197-ТН від 12.04.2023; №БА-Рн-0000686 від 07.04.2023 надходив синтетичний опіоїдний анальгетик Фентаніл (хімічна назва якого: 1-фенетил-4-N-пропіоніланілінопіперидин), який діє на центральну нервову систему шляхом прямого впливу на дихальні центри стовбурової частини мозку; вплив на шлунково-кишковий тракт та інші гладкі м`язи шляхом пригнічення перистальтики, пов`язане з підвищенням тонусу гладкої мускулатури в астральному відділі шлунка та дванадцятипалій кишці; вплив на серцево-судинну систему шляхом розширення перифірійних судин, що може призвести до ортостатичної гіпотензії або непритомності; вплив на ендокринну систему, шляхом пригнічення секреції адренокортикотропного гормону (АКТГ), кортизолу і лютеїнізувального гормону (ЛГ) у людини; з показаннями при призначенні як анальгетик короткої дії в періоди анестезії: премедикації, індукції та підтримання анестезії, а також у ранній післіопераційний період у разі потреби; як наркотичний анальгетик при загальній або регіональній анестезії; у комбунації із нейролептиками для премедикації, індукції анестезії і як допоміжний засіб при підтриманні загальної та регіональної анестезії; як знеболювальний засіб з киснем для окремих пацієнтів з факторами високого ризику у ампулах по 2 мл., у дозуванні 0,5 мг/мл, діюча речовина якого, відповідно до Переліку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 входить до списку № 1 таблиці ІІ наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Відповідно до інструкції для медичного застосування лікарського засобу Фентаніл-Фармак, діючою речовиною у якому є: fentanyl, 1 мл. розчину містить фентанілу цитрату 0,0785 мг, що еквівалентно фентанілу 0,05 мг; допоміжними речовинами є: натрію гідроксид або кислота хлористоводнева розведена, вода для ін`єкцій. Розчин для ін`єкцій містить фентаніл, речовину з високим ризиком зловживання, аналогічну іншим опіоїдам, включаючи гідрокодон, гідроморфон, метадон, морфін, оксикодон, оксиморфон і тапентадол. Лікарський засіб може стати предметом зловживання, неправильного використання та злочинного привласнення. Зловживання розчином для ін`єкцій фентанілу цитрату створює ризик передозування і смерті. При застосуванні опіоїдів, навіть якщо вони застосовуються відповідно до рекомендацій, відзначаються серйозні, небезпечні для життя або смертельні випадки дихальної недостатності. Пригнічення дихання, якщо його негайно не розпізнати та не почати надавати допомогу, може призвести до зупинки дихання й смерті.

Так ОСОБА_5 , будучи службовою особою, уповноваженою на виконання організаційно-розпорядчих й адміністративно-господарських функцій, яка здійснює ведення Журналу обліку препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у відділеннях і кабінетах лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я, форми первинної облікової документації №129-6/0, затвердженої наказом МОЗ України від 07.08.2015 №494, тобто є обізнаною про кількість наявних наркотичних препаратів у медичному центрі, маючи доступ до окремого приміщення, у якому знаходився сейф, де зберігався наркотичний препарат, синтетичний опіоїдний анальгетик Фентаніл (хімічна назва якого: 1-фенетил-4-N-пропіоніланілінопіперидин) у ампулах по 2 мл., у дозуванні 0,5 мг/мл у кількості 856 апмул, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння наркотичними засобами шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 10.07.2023, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 1А, за місцезнаходженням медичного центру (ТОВ «Киймедікал»), здійснив відкриття сейфу, де зберігались наркотичні препарати, ключем, який перебував у його розпорядженні, як службової особи, та привласнив (обернув на свою користь) наркотичний препарат Фентаніл (1-фенетил-4-N-пропіоніланілінопіперидин) у кількості 856 ампул по 2 мл., у дозуванні 0,5 мг/мл.

В подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на заволодіння наркотичного препарату шляхом зловживання своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, розуміючи, що Фентаніл є наркотичним препаратом, якому необхідні спеціальні умови для зберігання, покинув приміщення медичного центру, після чого розпорядився викраденим наркотичним препаратом на власний розсуд.

Згідно протоколу внутрішнього аудиту наявності наркотичних засобів від 10.07.2023, за участю членів комісії: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , було встанолвено нестачу лікарського препарату Фентаніл, амп., 2мл, у кількості 856 ампул.

Відповідно до наказу №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2000 р. за №512/4733 від 0,002 до 0,2 мг. діючої речовини fentanyl є великим розміром.

Таким чином у перерахунку діючої речовини Фентаніл у мг., у одній ампулі розчину наявна речовина fentanyl у кількості 0,1 мг. Оскільки, нестача лікарського препарату «Фентаніл», 2 мл., у одній ампулі становить 0,1 мг, у 856 ампулах розчину міститься 0, 0856 гр. fentanyl.

Таким чином ОСОБА_5 , своїми діями, які виразились у заволодінні наркотичними засобами шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 308 КК України.

06 грудня 2023 року на підставі ухвали слідчого суді Солом`янського районного суду міста Києва проведено обшук житла за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Huawei P Smart Z», синього кольору, моделі STK-LX1, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_3 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 із силіконовим чохлом чорного кольору.

Вилучене майно містить профілі у соціальних мережах та додатках, зокрема і додатку «Телеграм», де наявні діалоги із особами, які займаються діяльністю пов`язаною із лікуванням. У такому випадку, мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 містить важливі відомості щодо встановлення факту збуту лікарського засобу «Фентаніл», який має у своєму складі наркотичну речовину, а також контакти осіб, які здійснюють придбання наркотичного засобу.

Крім того мобільний телефон постановою від 06.12.2023 року визнано речовим доказом, тому виникла необхідність у накладенні арешту з метою збереження відомостей, що на ньому містяться, так як він відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме містять відомості, які будуть використанні як доказ фактів чи обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки не накладення арешту може призвести до його знищення чи втрати або передачі, відчуженні третім особам, що не дасть можливість провести під час досудового розслідування огляди, судові експертизи.

Прокурор в судовому засіданні просила клопотання задовольнити та накласти арешт на майно до закінчення проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій у рамках даного кримінального провадження.

Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання. Вказали, що під час обшуку не забезпечено участь адвоката ОСОБА_5 . Також, ухвалою слідчого судді не надавався дозвіл на вилучення мобільних терміналів, доступ до телефону власником не обмежувався, не був пов`язаний із подоланням системи логічного захисту, під час обшуку слідчим не досліджувався та не фіксувався зміст та обсяг інформації на ньому.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчим суддею встановлено, що Солом`янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00002736 від 23.09.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи службовою особою, уповноваженою на виконання організаційно-розпорядчих й адміністративно-господарських функцій, яка здійснює ведення Журналу обліку препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у відділеннях і кабінетах лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я, форми первинної облікової документації №129-6/0, затвердженої наказом МОЗ України від 07.08.2015 №494, тобто є обізнаною про кількість наявних наркотичних препаратів у медичному центрі, маючи доступ до окремого приміщення, у якому знаходився сейф, де зберігався наркотичний препарат, синтетичний опіоїдний анальгетик Фентаніл (хімічна назва якого: 1-фенетил-4-N-пропіоніланілінопіперидин) у ампулах по 2 мл., у дозуванні 0,5 мг/мл у кількості 856 апмул, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння наркотичними засобами шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 10.07.2023, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 1А, за місцезнаходженням медичного центру (ТОВ «Киймедікал»), здійснив відкриття сейфу, де зберігались наркотичні препарати, ключем, який перебував у його розпорядженні, як службової особи, та привласнив (обернув на свою користь) наркотичний препарат Фентаніл (1-фенетил-4-N-пропіоніланілінопіперидин) у кількості 856 ампул по 2 мл., у дозуванні 0,5 мг/мл. В подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на заволодіння наркотичного препарату шляхом зловживання своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, розуміючи, що Фентаніл є наркотичним препаратом, якому необхідні спеціальні умови для зберігання, покинув приміщення медичного центру, після чого розпорядився викраденим наркотичним препаратом на власний розсуд.

06.12.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК України у заволодінні наркотичними засобами шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року у справі №760/27370/23 надано старшій слідчій СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , слідчим групи слідчих, прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні №00002736 від 23.09.2023, дозвіл на проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , з метою відшукання і вилучення забороненого лікарського препарату «Фенталін».

06 грудня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року у справі №760/27370/23 проведено обшук житла за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого відповідно до протоколу виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Huawei P Smart Z», синього кольору, моделі STK-LX1, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_3 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 із силіконовим чохлом чорного кольору.

Постановою старшої слідчої слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 06.12.2023 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №00002736 від 23.09.2023, вилучений в ході проведення 06.12.2023 року обшуку мобільний телефон марки «Huawei P Smart Z», синього кольору, моделі STK-LX1, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_3 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 із силіконовим чохлом чорного кольору.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За правилами абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Метою накладення арешту у поданому клопотанні прокурор зазначив забезпечення збереження речових доказів, а також забезпечення застосування подальшої конфіскації майна.

З огляду на зміст завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, завдання слідчого судді полягає, у тому числі, у недопущенні піддання особи у такому кримінальному провадженні необґрунтованому процесуальному примусу та застосування неналежних правових процедур до учасників кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні повідомила, що вилучений мобільний телефон є об`єктом комп`ютерно-технічної експертизи, призначеної постановою старшої слідчої слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 18.12.2023 року.

Крім того, з протоколу огляду від 06.12.2023 встановлено, що мобільний телефон марки «Huawei P Smart Z», синього кольору, моделі STK-LX1, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_3 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 із силіконовим чохлом чорного кольору, містить інформацію, у тому числі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, у даному випадку, обґрунтування відповідності згаданого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, у постанові про визнання речовим доказом та у клопотанні про арешт майна, є достатнім для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя враховує і те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи те, що прокурором доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про яку ідеться в клопотанні, з метою збереження речового доказу, що стало знаряддям вчинення злочину його слід задовольнити та накласти арешт на майно.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі викладеного і керуючись ст. 98, 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 06 грудня 2023 року в ході обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , а саме:

- мобільний телефон марки «Huawei P Smart Z», синього кольору, моделі STK-LX1, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_3 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 із силіконовим чохлом чорного кольору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1