справа №991/768/24
провадження №1-кс/991/784/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

«31» січня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000674 від 20 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло вказане клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000674 від 20 квітня 2023 року.

Обставини, якими обґрунтоване клопотання.

Головним слідчим управлінням Національної поліції здійснюється досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні №0000674 від 20 квітня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 14 серпня 2022 року між ТОВ «Львівський арсенал», який виступав покупцем в особі директора ОСОБА_7 , та Словацькою компанією «Sevotech spol s.r.o.» - продавцем в особі директора ОСОБА_8 (громадянин Словаччини) підписано контракт на поставку мінометних пострілів на загальну суму 36 млн доларів США. В подальшому, 11 жовтня 2022 року, ТОВ «Львівський арсенал» укладено державний контракт з Міністерством оборони України (далі МОУ) на поставку (закупівлю) мінометних пострілів на загальну суму 36,6 млн грн. З боку МОУ контракт підписаний т.в.о. директора Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки МОУ ОСОБА_9 . В свою чергу ТОВ «Львівський арсенал», не отримавши відповідних підтверджуючих документів, здійснило сплату частини коштів за поставку вказаного озброєння на рахунки «Sevotech spol s.r.o.», а саме: 24 листопада 2022 року перераховано 3 659 970 доларів США та 05 грудня 2022 року 9 150 000 Євро. Відповідно до отриманих даних, частину грошових коштів «Sevotech spol s.r.o.» в подальшому перерахувала на рахунки юридичної особи «WDG promet d.o.o.», зареєстрованої в Хорватії. При цьому, після сплати грошових коштів та до сьогодні товари до МОУ не були поставлені. В клопотанні також зазначено, що відповідно до вказаного контракту, ТОВ «Львівський арсенал» через АБ «УКРГАЗБАНК» та ПуАТ «КБ АКОРДБАНК» на рахунки «Sevotech spol s.r.o.» (продавця) перераховано грошові кошти в сумі 3 659 970 доларів США та 9 150 000 Євро. Крім того, 08 грудня 2022 року між «WDG promet d.o.o.» та МОУ укладено контракт на постачання боєприпасів на суму 32 700 000 Євро. Відповідно до цього контракту, у січні 2022 року МОУ на банківський рахунок «WDG promet d.o.o.» перераховано передоплату в сумі 3 270 000 Євро.

27 січня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року в межах даного кримінального провадження був проведений обшук в автомобілі марки TOYOTA CAMRY н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль TOYOTA CAMRY н.з. НОМЕР_1 та ключі від цього автомобіля, а 28 січня 2024 року їх визнано речовими доказами як такі, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з реєстраційною карткою на транспортний засіб, зазначений автомобіль на праві власності належить ОСОБА_10 .

Слідчий зазначає, що вилучене під час проведення обшуку майно має значення для подальшого досудового розслідування та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження виникла необхідність в його арешті з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження в частині вилучення та збереження речових доказів.

Позиція сторін у судовому засіданні.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Додатково пояснили, що вилученим автомобілем користувався підозрюваний ОСОБА_7 , який, за версією слідства, є співучасником злочину, а тому цей автомобіль, на переконання сторони обвинувачення, є знаряддям вчинення злочину.

Представник власника майна ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 підтримав свої письмові заперечення, відповідно до яких, на його переконання, враховуючи те, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, заволодінні державними коштами у розмірі 1 340 465 698 грн, з огляду на положення п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, розслідування у даному кримінальному провадженні повинно здійснюватися виключно детективами НАБУ, а відтак, обшук автомобіля проведено з порушенням правил підслідності. При цьому, в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 216 та ч. 2 ст. 33-1 КПК України, надання дозволу на проведення обшуку автомобіля з постановленням відповідної ухвали здійснено слідчим суддею не Вищого антикорупційного суду, а Печерського районного суду м. Києва. Крім того, адвокат вказав на порушення, допущені органом досудового розслідування під час обшуку, а також пояснив, щоОСОБА_10 не є фігурантом у даному кримінальному провадженні, він лише працює у ОСОБА_7 водієм, а належний йому транспортний засіб не є предметом протиправної діяльності та таким, що отриманий внаслідок проведення незаконної діяльності, отриманий злочинним шляхом та може бути засобом для розкриття злочину чи виявлення винних осіб, адже ОСОБА_10 є його добросовісним власником, що підтверджується відповідними документами, доданими до заперечень. За таких обставин, адвокат просив відмовити в задоволенні клопотання.

Встановленні обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Заслухавши учасників та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя зазначає про наступне.

Перш ніж перейти до розгляду клопотання про арешт майна по суті, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що у КПК України законодавець розмежував статус майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук та тимчасово вилученого майна. Зокрема, у відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року було надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу TOYOTA CAMRY н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який має у користуванні ОСОБА_7 та який на праві власності належить ОСОБА_10 , з метою відшукання і вилучення визначних в цій ухвалі документів, печаток, штампів та їх частин, банківських карток, мобільних телефонів, сім-карток, нотаток, чорнових записів, оптичних, магнітних, електронних та паперових носіїв інформації, що містять відомості про вчинені кримінальні правопорушення.

27 січня 2024 року на підставі зазначеної ухвали в межах даного кримінального провадження проведено обшук зазначеного автомобіля TOYOTA CAMRY, за результатами якого цей автомобіль, а також ключ до нього були вилучені, оскільки, як зазначено в протоколі обшуку, вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть мати значення для доказування у кримінальному провадженні.

Зазначеною вище ухвалою від 11 січня 2024 року слідчий суддя надав органу досудового розслідування дозвіл на проникнення до автомобіля ОСОБА_10 , при цьому, з огляду на те, що цією ухвалою надано дозвіл лише на відшукання та вилучення певних (перелічених вище речей і документів), що могли знаходитись у цьому автомобілі, без вказівки на можливість вилучення власне самого автомобіля, як і ключа до нього, то вони є тимчасово вилученим майном, а тому подальшій перевірці слідчим суддею підлягає твердження органу досудового розслідування про те, що вони відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а саме: були знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості (п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна та допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

Під час розгляду цього клопотання слідчий суддя досліджує лише питання достатності підстав вважати, що мало місце кримінальне правопорушення шляхом оцінки існуючих відомостей про діяння та можливість їх сприяння формуванню внутрішнього переконання в тому, що це діяння становить собою склад кримінального правопорушення.

Як вбачається з поданого клопотання та підтверджується витягом з ЄРДР від 27 січня 2024 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000674 здійснюється, зокремаза ч.5 ст. 191 КК України, щодо здійснення організованою групою осіб заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах під час здійснення закупівель предметів оборонного призначення.

Наведені у клопотанні відомості про обставини вчинення дій, в сукупності з наданими у судовому засіданні слідчим і прокурором поясненнями та доданими до клопотання матеріалами, дають слідчому судді підстави для висновку, що могли мати місце обставини, про які зазначається у цьому клопотанні.

Як зазначено в клопотанні та підтверджено стороною обвинувачення в судовому засіданні, єдиною метою арешту зазначених в клопотанні автомобіля з ключем є забезпечення збереження їх як речових доказів.

Зі змісту абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям щодо речових доказів, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, слідчий у клопотанні посилається на те, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою слідчого від 28 січня 2024 року його визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні. Так, за твердженням сторони обвинувачення, належнийОСОБА_10 автомобіль є знаряддям вчинення злочину, оскільки використовувався підозрюваним ОСОБА_7 в процесі його вчинення.

Однак, слідчий суддя критично сприймає посилання сторони обвинувачення на можливість накладення арешту на вказане майно з метою збереження його як речових доказів, оскільки,слідчий та прокурор не надали жодних переконливих доказів того, що автомобіль був знаряддям злочину (містяться явні сліди) або, що за його допомогою вчинявся злочин, при цьому виключно формально, без будь-якого мотивування,посилаються, в тому числі у постанові про визнання речовими доказами, на те, що «вилучені предмети по даному кримінальному провадженню мають ознаки речового доказу». При цьому, оцінюючи доводи, на які посилаються слідчий та прокурор, слід зазначити, що за такою логікою сторони обвинувачення можливо було б арештовувати будь-яке майно (рухоме/нерухоме), яким користувалася у побутовому житті особа у період вчинення злочину.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що визначених положеннями ст. 167 КПК України підстав для тимчасового вилучення автомобіля у органу досудового розслідування не було, а отже таке вилучення відбулося безпідставно, що свідчить про необхідність повернення цього автомобіля власнику разом з ключем від нього відповідно до вимог ст. 169 КПК України.

За таких обставин, розглядаючи дане клопотання слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав (відсутня необхідність) для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 відмовити.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Слідчий суддя Я. ШКОДІН