Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/815/23
Провадження № 1-кп/376/110/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" січня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Сквири Київської області матеріали кримінального провадження №000028 від 27.01.2023 за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шамраївка Сквирського району Київської області, громадянина України, маючого загальну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 19.04.2023 Сквирським районним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 26 січня 2023 року близько 16.00год.,перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході вживання алкогольних напоїв разом з ОСОБА_8 , умисно, на грунті раптово виниклих неприязнених відносин з останнім, наніс чотири удари стопою правої ноги в верхню та нижню третини кісток гомілки правої ноги потерпілого, в результаті чого спричинив ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я у вигляді закритих переломів правої велигомілкової та правої малогомілкової кісток у верхній та нижній третинах.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України як умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розляд здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, приніс вибачення потерпілому та пояснив, що 26.01.2023 разом з потерпілим розпивали спиртні напої, будучи вже в стані алкогольного сп`яніння, між ними зав`язалась сварка в ході якої зломав ногу потерпілому. Причини сварки не пам`ятає, кількість та послідовність ударів також погано пам`ятає, однак відомості, викладені в обвинувальному акті не спростовує. У скоєному розкаявся. Відносно спричиненої потерпілому шкоди пояснив, що намагався частково відшкодувати матеріальну шкоду, але представник потерпілого відмовлявся її приймати. Цивільний позов визнав частково в розмірі 30 000грн. - моральної шкоди, 73398,11грн. витрати на лікування, 19037,12грн. - суму втраченого доходу ( з відрахуванням податку на дохід та військового збору).

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена безпосередньо дослідженими під час судового розгляду отриманими в законному порядку допустимими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 26.01.2023 вживав алкогольні напої разом з обвинуваченим у подвір`ї їх спільного знайомого, в ході бесіди між ними виник конфлікт, причини конфлікту не пам`ятає, після чого ОСОБА_6 штовхнув його в плече, від поштовху він впав на землю і обвинувачений став бити його ногою по нозі, було близько чотирьох ударів. Того ж дня звернувся до лікарні, переніс операцію та тяжку реабілітацію, по теперішній час пересувається лише за допомогою милиць, що спричиняє йому значні страждання, позбавляє можливості вести повноцінне життя, працевлаштуватись. Цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.01.2023 з фототаблицею, проведено огляд місця вчинення кримінального правопорушення, а саме територію домоволодіння АДРЕСА_2 , на території подвір`я зафіксовано металівий стол з лавкою та табуреткою біля нього, слідів боротьби не виявлено.(а.п.225-231)

Згідно з протоколом слідчого експерименту проведеного зі свідком ОСОБА_10 02.02.2023, останній продемонстрував механізм спричинення тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_6 потерплому ОСОБА_8 26.01.2023. (а.п.232-235)

В ході проведення слідчого експеременту 23.02.2023 потерпілий ОСОБА_8 за участю статистів відтворив обставини отримання ним тілесних ушкоджень, які йому були завдані ОСОБА_6 (а.п.236-239)

Висновком експерта №229/д від 28.02.2023 визначено перелік та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, а саме закриті переломи великогомілкової та правої малогомілкової кісток у верхній та нижній третинах. Дані ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тому для повного їх зрощення необхідно тривалий срок більш ніж 3 тижні. Локалізація та характер ушкоджень дає можливість вважати, що виникли вони не менше ніж від однієї точки прикладання сили. Дані ушкодження є небезпечними для життя в момент заподіяння. (а.п.240-241)

Відповідно до висновку експерта №230/д від 28.02.2023 локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_8 могли виникнути при обставинах, вказаних ним в протоколі проведення слідчого експерименту від 23.02.2023. (а.п242)

Відповідно до висновку №231/д від 28.02.2023 локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_8 дають можливість вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_10 у протоколі проведення слідчого експерименту від 02.02.2023.(а.п.243)

Протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 26.01.2023 встановлено, що ОСОБА_6 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, результат дослідження 2,4%.(а.п.247)

Дослідження інших доказів окрім показів обвинуваченого, потерпілого, письмових доказів, документів, доданих до позовної заяви та даних, які характеризують особу обвинуваченого, суд визнає недоцільним, так як фактичні обставини, (подія кримінального правопорушення, винуватість ОСОБА_6 , наслідки кримінального проступку, тощо), ніким не оспорюються, зміст цих обставин правильно розуміють сторони - сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції не має.

У сукупності вище перелічені докази беззаперечно підтверджуються подію і склад злочину, що інкримінований ОСОБА_6 . Дані докази суд визнає такими, що зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, належними, допустимими та достовірними, не містять розбіжностей чи суперечностей. Суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні доведена повністю поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання судом враховуються вимоги ч. 2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року«Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обираючи вид покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, що є нетяжким злочином.

Враховано й особу обвинуваченого, що є людиною середнього віку; не працює; на обліку у психіатра, нарколога не перебуває; притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, в судовому засіданні надав правдиві покази та щиро покаявся у вчиненому злочині, зобов`язався компенсувати матеріальну та моральну шкоду.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин у їх сукупності, суд вважає, що з метою покарання і виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових злочинів, необхідним та достатнім для нього буде покарання у виді позбавлення волі, застосоване у відповідності до вимог ч.4 ст.70КК України.

Поряд з цим, наведені вище обставини а також позиція сторони обвинувачення щодо призначення покарання без ізоляції від суспільства, дають суду підстави для висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

08.05.2023 представником потерпілого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_9 було подано до суду цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно довимог ст.128 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 просив суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальну шкоду а саме: понесені витрати на лікування в розмірі 73398,11 грн., втрачений дохід із тимчасової втрати працездатності в розмірі 23648,60 грн. А також стягнути з ОСОБА_6 понесені судові витрати в розмірі 15000грн.

Зі змісту позовної заяви представник позивача зазначає, що потерпілий ОСОБА_8 витратив на лікування суму у розмірі 73398,11 грн., до позовної заяви надано докази документально підтверджених витрат на лікування на вказану суму, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення витрат понесених ОСОБА_8 на лікування в повному обсязі.

Також, суд вважає обгрунтованими вимоги представника потерпілого про відшкодування втраченого заробітку за час перебування на лікарняному, але з розрахунком суд не погоджується з огляду на таке.

Положеннями ст.1195 ЦК України регулюються правовідносини по відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Вказаним правилом передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Як встановлено судом і підтверджується документально, потерпілий ОСОБА_8 не працював, у зв`язку з отриманими внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 тілесними ушкодженнями, перебував на стаціонарному лікуванні у КНП СМР «Сквирська МЦЛ» з 26.01.2023 по 07.02.2023, та у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з 07.02.2023 по 15.02.2023, далі перебував на амбулаторному лікуванні, однак доказів його непрацездатності під час амбулаторного лікування не надано.

За приписами частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Стороною позивача не надано належних доказів заявленого розміру втраченого заробітку, однак представник відповідача позов у цій частині визнав на суму у розмірі 19037,12 грн.

Тому, враховуючи, що суд не має обґрунтованого сумніву щодо добровільності їх визнання, у частині вказаних вимог позов задовольняє на суму 19037,12грн..

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). До позовної заяви додані докази на підтвердження того, що потерпілий поніс судові витрати, тому вимога про стягнення судових витрат підлягає задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 130000рн. суд зазначає наступне, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується коштами, майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд бере до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки останньому обвинувачений спричинив середньої тяжкості тілесні ушкодження, що призвело до душевних страждань, погіршення здібностей до самореалізації.

Суд бере до уваги, обставини, при яких відбулося вчинення відносно потерпілого кримінального правопорушення, спільне вживання алкогольних напоїв, поведінку обвинуваченого (зокрема те, що обвинувачений публічно вибачився перед потерпілим, намагався частково відшкодувати шкоду та зобов`язався її відшкодовувати в подальшому).

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнав потерпілий, їх тривалість, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого 35 000, 00 грн. моральної шкоди.

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Речові доказі відсутні.

Підстав, передбачених ст.ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Сквирського районного суду Київської області від 19.04.2023 за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки з покладенням на нього відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 :

-в рахунок відшкодування витрат, затрачених на лікування 73398,11грн.

-в рахунок відшкодування втраченого доходу 19037,12грн.

-в рахунок відшкодування моральної шкоди 35 000грн.

-судові витрати в розмірі 15000грн., а всього 142435,23грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Сквирському районному суді Київської області.

Суддя ОСОБА_1