справа № 399/173/23
провадження № 1-кп/399/18/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 22.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Машівка Полтавської області, українця, громадянина України, особа з інвалідністю ІІІ групи загальне захворювання по зору, освіта повна загальна середня, неодружений, офіційно непрацевлаштований, не маючий на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , місце проживання без реєстрації по АДРЕСА_2 , з 22.01.2023 року утримується в Державній установі "Кропивницький слідчий ізолятор", раніше судимий:

1) вироком Кропивницького апеляційного суду від 30.03.2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, яким скасовано вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.04.2021 року;

2) 18.08.2023 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 7 р.3 міс., який ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.01.2024 року змінено в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , постановлено вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.4 ст.186 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кропивницького апеляційного суду від 30.03.2023 та остаточно постановлено вважати його засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 р. 3 міс.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої, адвокат ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

22.01.2023 року, приблизно о 10:30 год., ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 знаходився в дворі будинку по АДРЕСА_3 , де на фоні неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , не маючи будь якої загрози для свого життя чи здоров`я, ногою умисно наніс чотири удари в область голови ОСОБА_7 , спричинивши останньому згідно висновку експерта №53 від 27.02.2023 року тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми, перелому лівої тім`яної кістки з обширною епідуральною гематомою (крововиливу між твердою мозковою оболонкою і кістками черепу) в цьому місці зі здавленням головного мозку більш з ліва, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких як небезпечні для життя в момент спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав. В ході виконання судом вимог ч.1 ст. 348 КПК України, обвинувачений зазначав, що не бажає давати показання, проте в подальшому виявив бажання дати показання.

Допитаний в судовому засіданні 17.11.2023 обвинувачений надав суду наступні показання, а саме, що 21.01.2023 року відбулася бесіда із ОСОБА_7 , а саме останній зателефонував обвинуваченому, щоб позичити гроші, він сказав йому, що він перебуває під домашнім арештом, а тому, щоб приходив ввечері. О 20:00 він не прийшов, а зателефонував о 03:00-4.00 ранку та повідомив, що вже йде до нього. Обвинувачений сказав йому, чи дивися він на годинник і про те, що комендантська година. ОСОБА_7 прийшов до нього о 07:30 год. в нетверезому стані, тобто 1-2 год. його не було. Грязна куртка і збитий лоб був, на думку обвинуваченого з правого боку. На запитання, що з тобою, ОСОБА_8 відповів, що земля піднялася під ногами, ну буває, подумав обвинувачений. ОСОБА_7 попросився увійти в квартиру та попросив налити йому чарку. Він впустив його у квартиру, сказав, щоб зняв куртку, оскільки остання грязна, налив йому чарку. Поглянувши на ОСОБА_7 зрозумів, що він у неадекватному стані. Останній попросився в туалет, але обвинувачений йому не дозволив, оскільки була вимкнута електроенергія і не подавалася вода, і запропонував йому піти на вулицю в туалет. ОСОБА_7 взяв куртку, і в нього була поламана рука, ліва, від кисті до ліктя. В під`їзді він вдягав куртку і у нього не виходили вдягнути, але він зазначив, що вдягається сам. Обвинувачений почув сильний грохіт у під`їзді, через суміжну стінку з під`їздом. Зрозумів, що це ОСОБА_7 впав, подивився, а останній лежав ногами до верху, головою вниз, обличчя до верху, він взяв його за комір, і тут він одягнувся у куртку, взяв натягнув на нього шапку, ОСОБА_7 зазначив: «Оце я приземлився». Вийшла сім`я ОСОБА_9 , мати з внучкою і ОСОБА_10 , привіталися. Вийшов з під`їзду, і тут ОСОБА_11 виходе, запитала у нього, а що в нас в під`їзді робиться, і тут щілина з якої тече вода, і обвинувачений зрозумів, що ОСОБА_7 зробив природні потреби, і він пішов до нього, а він не може встати, на панелях побачив кров, і на східцях була кров. Обвинувачений посадив його посередині сходового майданчика, запитав у нього чи він буде йти, останній відповів, що так. Виходячи, він йшов першим, а обвинувачений за ним, ОСОБА_7 робить метр вправо і коло і знову в під`їзд, обвинувачений сказав йому, щоб прийшов у себе і ладонею правої руки ляпнув його по щоці, не сильно, в цей час ОСОБА_7 присідає і лягає та каже, що «буду тут спати», ліг і перевернувся на правий бік лицем до поверхні, і не намагався піднятися. Удари ногами не наносив, а штовхав у плече, тілесних ушкоджень на ньому не бачив, тому на 103 і не телефонував. І тут ОСОБА_12 з ОСОБА_13 підійшли, обвинувачений хотів з ними привітатися, але у нього були руки в крові, і ОСОБА_12 злив на руки пивом. Подумав, що можливо вухо зачепив, бо пальці були в крові, але локалізації рани він не бачив. Потім почав тормошити ОСОБА_7 ногою в плече, ОСОБА_12 сказав нехай спить, але ж на вулиці січень місяць, холодно, і обвинувачений сказав, щоб в сарай відвести ОСОБА_7 , там тепло. Обвинувачений із ОСОБА_12 намагався розбудити ОСОБА_7 , але марно. Затягнули його в сарай. Вході чого він перебирав ногами сам, і сам заходив у вузькі двері, у двох в них не зайдеш. Сказав йому лягай і він ліг спати, ногами до виходу та не падав. Сарай утеплений, в ньому тепло, пічне опалення, обвинувачений у ньому топив. Говорив до нього на підвищених тонах з приводу того, що він натворив у під`їзді, на що ОСОБА_7 відповів, що він ще й по «великому» може сходити. Після чого всі втрьох обвинувачений, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 піднялися до нього додому, випили по чарці. І тут працівник поліції стукає у двері, запитав де ОСОБА_7 , обвинувачений відповів, що у сараї, сказали, що треба на нього подивитися, і пішли в сарай, він там спав. Працівник поліції сказав давайте викличемо швидку, бо у ОСОБА_7 кров на обличчя, приїхала швидка допомога, забрала останнього, а їх відвезли у райвідділ.

Обвинувачений зазначив, що свідок ОСОБА_14 змінив покази, а свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вказали не те місце де це все проходило. Філатова сказала, що ОСОБА_17 в кухні не було, і вона все розказала ОСОБА_17 . Зазначив, що свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 родичі, куми, чоловік ОСОБА_17 працює в поліції.

Також додав, що свідки говорили, що він бив не в голову, а під око і т.д. Свідок ОСОБА_17 говорила, що ОСОБА_7 сидів і ухилявся, а свідок ОСОБА_18 говорила, що лежачого бив.

В підготовчому судовому засіданні 17.03.2023 року судом встановлено, що правильне написання прізвища потерпілої ОСОБА_19 та правильна дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.57-59 т.1), одночасно встановлено, що правильне написання прізвища ОСОБА_20 ОСОБА_19 (а.с.60 т.1).

Із копії постанови про визнання потерпілим від 07.02.2023 року (а.с.206-208 т.1) судом встановлено, що на підставі ст.ст. 55, 110 КПК України ОСОБА_21 залучено в якості потерпілої в даному кримінальному провадженні, оскільки остання 07.02.2023 року звернулася із заявою в якій просила визнати її по даному кримінальному провадженні потерпілою так як внаслідок протиправних дій відносно її рідного брата ОСОБА_7 його стан здоров`я унеможливлював подання відповідної заяви.

Із відповідей Онуфріївської ЦРЛ від 10.03.2023 №01-17/661, від 12.04.2023 року №01-17/965 (а.с.209-210) судом встановлено, що гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за станом здоров`я не може брати участь у проведенні слідчих дій (його допиту).

Допитана в судовому засіданні 23.06.2023 потерпіла ОСОБА_7 надала суду наступні показання, а саме, що її брат ОСОБА_7 живе з матір`ю, ніде не працював, до матері застосовував домашнє насильство, він наразі особа з інвалідністю ІІ групи. Побитий, без свідомості, в лікарні сказали забій головного мозку, численні травми.

Їй відомо, що о 3-ій годині ночі подзвонив ОСОБА_3 до її брата ОСОБА_7 , останній швидко зібрався та пішов до нього, після чого його знайшли по АДРЕСА_4 , біля під`їзду. Після цієї інформації матері стало зле, її положили на стаціонар. Потерпіла вимушена була звільнитися з роботи і доглядати за братом ОСОБА_7 . Коли працівники поліції передали їй в лікарні речі брата, то на светрі було багато крові, речі не вилучалися.

Після побиття брата довелося лікувати його і матір, він наразі майже втратив зір, спілкується з обмеженим колом людей. Спілкуватися з братом щодо його побиття лікар заборонив, оскільки при слові ОСОБА_22 його починає трусити.

Зазначила, що розмір моральної шкоди важко описати. Раніше подібного братові ніхто не спричиняв, брат зловживав спиртними напоями, то певні конфлікти, розбірки у нього і були. Потерпіла повідомила, що її звичний ритм життя змінився, їй довелося звільнитися з роботи та почати працювати неофіційно, оскільки мати пенсіонерка і потребувала допомоги. Оплачувала лікування брата самостійно та за рахунок позичених грошей. Вважала, що міра покарання має бути більш сувора, оскільки обвинувачений достатньо агресивна людина, пробачення не просив, а навпаки навіть були образи.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні 14.07.2023 надала суду наступні показання, а саме, що 22.01.2023 року після 10:00 год. ранку, свідок знаходилася у ОСОБА_23 вдома, за адресою АДРЕСА_5 , і бачила як ОСОБА_24 , біля свого будинку, завдавав ударів невідомому чоловікові, близько чотирьох ударів, потерпілий намагався встати, але його обвинувачений продовжував бити, вона повідомила про це сусідці і пішла додому, а остання в свою чергу підійшла до вікна. Зазначила, що місце розташування будинку ОСОБА_3 також по вул. Гагаріна, відстань від неї до місця нанесення ударів близько 100 метрів. Ці події свідок бачила добре, ніщо їй не заважало. Потерпілий лежав на лівому боці і намагався встати/сісти, але від повторних ударів не міг піднятися/сісти. Свідок бачила, як обвинувачений правою ногою бив потерпілого в область голови, куди саме не бачила. Це були сильні удари, людина впала від сили удару. Нанесення ударів тривало близько 2 хв., при цьому обвинувачений щось кричав, що саме свідкові невідомо, оскільки не чула, що саме він кричав. Свідок ОСОБА_3 знає, тому його і впізнала, живуть з ним поряд (будинок навпроти). А потерпілого не знала і не бачила, і він до неї був спиною, в подальшому дізналася, що це був ОСОБА_7 . Бачила, що потерпілий був одягнутий у теплий одяг. Свідок зазначила, що для обвинуваченого ОСОБА_3 вона не побачила жодної небезпеки для життя чи здоров`я.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні 14.07.2023 надав суду наступні показання, а саме, що 22.01.2023 року після 09:00 год. він йшов із ОСОБА_26 по вул. Гагаріна як йти в центр, і побачив ОСОБА_3 біля під`їзду, під будинком і там був ОСОБА_27 , останній був нетверезий та лежав на асфальті на спині, в незрозумілому стані, в подальшому свідок зазначив, що п`яний. Такий стан потерпілого ОСОБА_7 , не здивував свідка, оскільки останнього часто можна було спостерігати лежачого під деревом та в інших місцях. Привіталися із ОСОБА_3 , останній був схвильований, із ОСОБА_7 розмови не було, він був п`яний. ОСОБА_3 попросив свідка, щоб віднести ОСОБА_7 в сарай, щоб не замерз, що вони і зробили, по дорозі ОСОБА_7 нічого не говорив, та ні кроку не зробив, він був п`яний. Положили його під стінку на підлогу. Він не падав і вони його не кидали. Свідка не здивувало те чому ОСОБА_7 віднесли в сарай, а не в квартиру, вважав, що краще в сараї ніж на вулиці. Через дві хвилини під`їхала швидка допомога та поліція, вони допомогли погрузити ОСОБА_7 в швидку і пішли у своїх напрямках. Свідок у своїй присутності на місці події не бачив нанесення ударів, лише було не сильне поштовхування по нозі, в районі взуття, ОСОБА_28 . ОСОБА_7 зі словами «вставай, вставай». ОСОБА_3 нічого не говорив за удари, лише говорив, що нібито ОСОБА_7 зробив природні потреби у нього вдома. Свідок не чув, щоб ОСОБА_7 кликав на допомогу. Слідів крові не бачив ніде. В полі зору окрім нього, ОСОБА_13 та ОСОБА_3 із ОСОБА_7 свідок не бачив нікого. Свідок зазначив, що він вжив пляшку пива та не звернув увагу на ОСОБА_7 чи був він у свідомості чи ні. Зазначив, що ОСОБА_7 відкрив очі на буцання ОСОБА_3 , тілесних ушкоджень на обличчі не бачив, ОСОБА_7 постійно побитий і п`яний і лежить під деревами, так він себе зарекомендував. А в цілому, точно вже не пам`ятає, можливо тілесні ушкодження і були та він на них не звернув увагу. Свідок не пам`ятає чи був ОСОБА_7 у шапці чи без неї. На асфальті крові не бачив, а лише бачив мокре п`ятно. Одяг у ОСОБА_7 був темний, то можливо і не побачив чи була на ньому кров. Потім свідок пішов у квартиру до ОСОБА_3 , де були недовго 2-3 хв. Коли піднімалися в квартиру, на сходах бачили кров, подумав, що можливо ОСОБА_7 так спускався та пошкодився. Будь-яких посягань на життя, здоров`я ОСОБА_3 свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні 14.08.2023 надав суду наступні показання, а саме, що 22.01.2023 року або 24.01.2023 року, точно не пам`ятає, близько 09:00-10:00 год. вийшов попити каву та покурити, але почув крики із сусіднього будинку АДРЕСА_3 по його стороні, двері від під`їзду якого виходять до його двору. Потім вийшли ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , останній кричав на ОСОБА_7 , оскільки останній у під`їзді чи в квартирі нагадив. На думку свідка, ОСОБА_27 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього була порушена координація рухів, тілесних ушкоджень не бачив, бо була відстань між ними та ним. ОСОБА_29 получив ляпаса в обличчя від ОСОБА_3 з правої руки, куди саме не розгледів, оскільки було на відстані, і впав, але через гілля дерев та припарковане авто, точно не бачив чи впав ОСОБА_27 одразу, чи через присідання. Свідкові чутно було, що ОСОБА_3 кричав «вставай прибирать». Інших ударів свідок не бачив, оскільки заважало припарковане авто. Потім підійшли ще двоє хлопців ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , які йшли мимо і повернули до них, ходили біля них. Свідок допив каву і повернувся в квартиру до дитини.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні 14.08.2023 надав суду наступні показання, а саме, що 22.01.2023 року з 09:00 до 10:00 год. із ОСОБА_33 йшли по вулиці Гагаріна, номеру будинку не знає, це двоповерховий будинок, на перехресті з магазином «Продукти» почули дивні звуки та побачили ОСОБА_3 із ОСОБА_7 під під`їздом, ОСОБА_7 лежав на асфальті, а ОСОБА_3 стояв та сказав їм, що посварилися, оскільки ОСОБА_7 зробив свої природні потреби у нього в квартирі (помочився, прямою мовою - попісяв) і попросив відтягнути його в сарай, і невдовзі приїхала швидка, яку викликали сусіди, і поліція. Вони намагалися його розбудити, але ОСОБА_7 був сильно п`яний. Кров у нього була на голові під шапкою та на шапці, це свідок побачив в сараї, на обличчі був синець. При свідкові обвинувачений не наносив удари. ОСОБА_3 хотів, щоб ОСОБА_7 встав і пішов, лив на нього водою, пивом, «лящі» давав, за куртку піднімав, щоб встав. Свідок зазначив, що було зрозуміло, що ОСОБА_3 побив ОСОБА_7 , це було видно, навіть і запитувати не потрібно було. На руках ОСОБА_3 була кров, ОСОБА_30 зливав йому на руки, на його ж прохання. Коли свідок із іншим свідком ОСОБА_33 підійшли до них, то на них уже була кров, на асфальті не було крові. В під`їзді кров була, оскільки піднімалися в квартиру ОСОБА_3 , по ключі від сараю, і свідок бачив кров. ОСОБА_7 в сарай поволочив свідок разом із ОСОБА_33 та ОСОБА_3 , взявши його під руки через плече. ОСОБА_7 не йшов, його тягли, і з ними він не падав. Останній ознаки життя подавав, але не зрозуміло, що говорив, в сараї положили його на підлогу (на лінолеум). Сарай не зачиняли, а лише прикрили і пішли. На думку свідка 103 викликали люди, які все бачили з квартир. У свідка з собою не було телефону, останній подумав, що побилися хлопці, ОСОБА_34 проспиться та й усе, на ньому була червоно-синя в`язана шапка, кров на обличчі та на шапці, з якого боку не пам`ятає, але орієнтовно на маківці голови. Пішли у квартиру ОСОБА_3 , побачив, що у під`їзді та у квартирі нагажено, хтось помочився. Свідкові відомо, що ОСОБА_3 казав, що він спустив ОСОБА_7 до низу, але ніхто з них не цікавився, як саме він його спустив. Свідкові було зрозуміло, що була бійка, тому і не задавав жодних запитань. Пояснив, що з`явився «не в той час і не в тому місці», тому не цікавився. Свідок бачив, що у ОСОБА_7 на маківці голови був свіжий рубець 5-7 см., вигляд як роз`єднане тіло, на думку свідка з лівого боку. Свідок не бачив загрози для життя та здоров`я ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні 06.09.2023 надала суду наступні показання, а саме, що 22.01.2023 року близько 10:30 год. свідок знаходилася на кухні у власній квартирі АДРЕСА_6 , до неї прийшла сусідка ОСОБА_16 , почули крики, подивилися у вікно побачили біля будинку навпроти ОСОБА_3 , якого одразу впізнала, оскільки стояв до неї повернутий обличчям, і іншу особу, яка до них була спиною, тому не було видно хто це. ОСОБА_3 голосно кричав та наносив удари на цю особу, близько 4 ударів було нанесено, ногою в область голови, які особисто бачила свідок, інша особа качалася туди сюди. Також, ОСОБА_3 кричав «вставай», але особа не вставала. Також свідок бачила, як до них підійшов ОСОБА_12 з пивом та ОСОБА_13 . Таран злив ОСОБА_3 на руки та через декілька хвилин вони взяли цю особу під руки і потягли в сарай цього ж будинку, особа не йшла своїми ногами. Чоловік цей був одягнутий у куртку темного кольору. Потім прийшли працівники поліції, і свідок розповіла їм все, що бачила. Від останніх і дізналася, що інша особа, це ОСОБА_7 , якого забрала швидка допомога. Свідок повідомила, що удари ОСОБА_3 були правою ногою в область голови, де скроня, вухо, від ударів ОСОБА_7 нахилявся, а від останнього удару впав. На думку свідка, такі удари є сильними, оскільки це голова, а ОСОБА_3 здоровий чоловік та замахувався ногою. Свідок повідомила, що від вікна до місця де ці двоє чоловіки перебували, близько 100 метрів, перешкод не було ніяких, оскільки зима, дерева без листя. Агресії, загрози ні від кого для ОСОБА_3 не було.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні 06.09.2023 надала суду наступні показання, а саме, що 22.01.2023 року їй зателефонували з лікарні та повідомили, що лікар-нейрохірург оперує її сина, ОСОБА_7 . В лікарні він провів 1,5 міс., свідок, як мати постійно була біля нього, оскільки син був паралізований, права сторона, зникла пам`ять, усією родиною позичали гроші, в усьому допомагала донька ОСОБА_7 та внук. У березні 2023 року була друга операція, поставили пластину, після чого ОСОБА_7 встановлена ІІ група інвалідності по зору та неврології, оскільки він втратив пам`ять та зір, тому лікують зараз і те і те, зір постійно падає. Один укол коштує 6900 грн., при пенсії свідка у 4600 грн., якої не вистачає на оплату усіх потреб по лікуванню сина, дуже допомагають матеріально донька із внуком. Реабілітація триватиме близько 1,5 роки. Після першої операції донька постійно відпрошувалася з роботи, щоб допомагати свідкові у догляді за сином, братом, його на той час годували через зонд. Першу операцію робили через велику гематому в середині голови, оскільки обвинувачений бив ОСОБА_7 по голові, розрізали череп та не давали жодних гарантій на життя, а за другої операції вставляли пластину. Зазначила, що великі суми грошей йдуть на лікування ОСОБА_7 . Також свідок зазначила, що перенесли з донькою великі страждання, син був як неживий уже, але весь медперсонал їх підтримував. 1,5 місяці зранку до вечора вони були з донькою ОСОБА_7 в палаті доглядаючи ОСОБА_7 , який їх не впізнавав, не знав, як їх звати. Основний час із ОСОБА_7 в лікарні проводила свідок, а коли вона хворіла, то доглядала її донька, потерпіла у справі ОСОБА_7 . Вдома доглядає ОСОБА_7 свідок, а донька в усьому допомагає, а щоб мати таку можливість ОСОБА_7 довелося звільнитися з роботи. Вартість пластини з необхідним до неї інвентарем, 8000 грн., квитанція у них відсутня, лікар не надав. Всі сили та засоби направили на лікування ОСОБА_7 після його побиття. Морально всі дуже хвилювалися, постійно приймають заспокійливі препарати.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні надав суду наступні показання, а саме, що йому відомо, що у ОСОБА_37 , ОСОБА_38 вимушена була відпрошуватися з роботи для догляду за братом, відомо, що купували ліки в аптеках для ОСОБА_39 . Бачив її біля брата в палаті лікарні, коли саме не пам`ятає. ОСОБА_39 свідок бачив особисто в лікарні в палаті, який був не у свідомості, а після операції прийшов у свідомість, але не розмовляв. Відвідував його до виписки, і коли приходив, то ОСОБА_38 з матір`ю постійно чергували біля ОСОБА_39 . Свідкові відомо, що після отриманої травми догляд за ним розчерговується між матір`ю та сестрою, відомо, що ОСОБА_38 на роботі брала вихідні для догляду за братом, відпрошувалася з роботи для цих потреб. Свідкові відомо, що стан ОСОБА_40 змінився у бік хвилювання за стан здоров`я брата, чув від неї з матір`ю такі вислови, як де брати гроші на лікування брата, тобто цим питанням сім`я переймається та мають у зв`язку з цим пригнічений стан, тобто такі душевні хвилювання пов`язані з братом та тим устроєм життя, який мають через побиття ОСОБА_41 .

В судовому засіданні 14.08.2023 року сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідків ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , які є свідками сторони обвинувачення, проте сторона захисту наполягала на їх допиту.

Під час виконання вимог ч.1 ст. 352 КПК України судом встановлено, що свідок ОСОБА_44 має прізвище ОСОБА_45 у зв`язку з реєстрацією шлюбу та правильне написання попереднього прізвища ОСОБА_46 , а не ОСОБА_11 (а.с.162-163 т.3). У зв`язку із зазначеними уточненнями прізвища свідка сторони кримінального провадження підтвердили, що це один і той самий свідок, який є свідком сторони обвинувачення та був допитаний на стадії досудового розслідування.

Свідок ОСОБА_47 ( ОСОБА_48 ) в судовому засіданні 22.09.2023 надала суду наступні показання, а саме, що взимку 2023 року, місяць не пам`ятає, у ранковий час (до обіду) була вдома, за адресою АДРЕСА_7 , перший поверх, із двома малолітніми дітьми, проводила матір із племінником, стояв обвинувачений у під`їзді на першому поверсі на площадці біля її дверей, вони привіталися, провела та повернулася у квартиру, закрила двері на ключ та нікуди не виходила, гралася вдома з дітьми. Нікого іншого не було, шуму не було. Цей день нічим не відрізнявся від інших днів. Ввечері до неї завітали працівники поліції, які повідомили, що у під`їзді щось сталося, свідок зазначила, що повідомила їм ту саму інформацію, яку повідомила у суді. Про побиття їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_43 в судовому засіданні 28.09.2023 надала суду наступні показання, а саме, що проживає за адресою АДРЕСА_8 , перший поверх, обвинувачений проживає в цьому ж під`їзді на 2-му поверсі, дату та час не пам`ятає, рік 2023, чула, що когось били у під`їзді, рижого, яким в подальшому виявився ОСОБА_7 , дуже гупнуло на сходовому майданчику. Відкрила двері і побачила, що хтось лежить ногами вгору, а особа внизу обличчям вгору, хто це був свідок не побачила. Одягнутий у джинси. Знову відкрила двері і побачила ОСОБА_3 , який стояв нахилений над цією особою, але хто лежав, свідок не знає. Подумала про себе, що понапивалися. Ввечері її запитували працівники поліції, що і як, на що вона відповіла, що нехай самі розбираються. Зазначила, що нічого не бачила щодо побиття когось у дворі. З інших слів дізналася, що ОСОБА_3 побив ОСОБА_7 , додала, що останній у нього часто жив, постійно був п`яний та там постійно були п`янки. Двері у під`їзд відкриті. Працівник поліції залучив її як поняту під час огляду під`їзду, свідок повідомила, що була кров у під`їзді, поліцейський брав зразки для експертизи із сходового майданчика на горі на стіні і внизу на панелях. Кров була як на стіні так і на підлозі, як на 2-му поверсі так і на 1-му поверсі. І кров у під`їзді була лише того дня, в інші дні її там не було.

На запитання прокурора з приводу того, що на досудовому розслідуванні свідок показання надавала у квартирі та у протоколі допиту зазначено, що в день коли все відбулося вона була вдома з 09:00 до 11:00 і нічого не бачила, свідок відповіла, що так була вдома, зранку до вечора, все, що записано у протоколі вона підписувала і була попереджена про кримінальну відповідальність, підписи у протоколі належать їй.

В судовому засіданні 29.09.2023 за клопотанням сторони захисту допитаний судово-медичний експерт Світловодського відділення СМЕ Кіровоградського обласного бюро, ОСОБА_49 , надав суду наступні показання, а саме, що експертиза проводилася по медичній документації, що надана слідчим. Поверхневі садна є на тілі до 7 діб. Взуття на тілі характерних ознак не залишає, за виключенням підборів, фігурних цвях, підошви із малюнком та інше. В даному випадку не було індивідуальних особливостей та лікарем не відмічена у медичній картці, яка була рана. Великих судин там немає, а капіляри можуть бути різними. Перший удар був сильний. Рана на лобі була зправа і зліва та, що зліва там і перелом черепа. Під час слідчого експерименту свідки вказували про удари правою ногою, тому, у висновку експерт і зазначав, що можуть бути при ударі вліво.

В судовому засіданні експерт надав уточнення по відповіді - «черепномозкова травма могла виникнути з висоти власного зросту з ударом о східці», зазначивши, що ним пропущено словосполучення «як при ударі так і при падінні».

Незважаючи на те, що обвинувачений не визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його вина підтверджується зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, зокрема показами свідків та потерпілої.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується і наступними письмовими доказами сторони обвинувачення:

- витягом з ЄРДР кримінальне провадження № 0000126 про реєстрацію кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України (а.с.166 т.3);

- рапортом зареєстрованим в інформаційно телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (журнал єдиного обліку) від 22.01.2023 року № 145, в якому, зокрема, зазначено про доставлення до лікарні ОСОБА_7 без свідомості та про конфлікт між останнім та ОСОБА_3 у дворі будинку по АДРЕСА_3 в ході якого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження (а.с.167 т.3);

- протоколом огляду місця події від 22.01.2023 року за участі понятих, а саме під`їзду багатоквартирного житлового будинку розташованого по АДРЕСА_3 з фототаблицями, з якого встановлено, що в ході ОМП вилучено змиви РБК зі сходів, стін під`їзду будинку, контрольні зразки (а.с. 168 -171 т.3);

- протоколом огляду місця події від 22.01.2023 року ділянки місцевості розташованої поряд з житловим будинком по АДРЕСА_3 з фототаблицями, з якого встановлено, що в ході ОМП було вилучено змив РБК виявленої поблизу будинку у дворі біля дверей, контрольні зразки (а.с. 172-174 т.3);

- довідкою виданою КНП «Онуфріївська центральна районна лікарня» Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області від 22.01.2023 року, з якої встановлено, що на момент огляду у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не виявлено, від проходження медичного освідування щодо стану алкогольного (наркотичного) сп`яніння відмовився (а.с.175 т.3);

- висновком експерта №13 від 23.01.2023 року (а.с.177 т.3);

- листом директора КНП «Онуфріївська центральна районна лікарня» Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області від 23.01.2023 р. № 01-17/153 з якого судом встановлено, що гр. ОСОБА_7 перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії КНП «Онуфріївська ЦРЛ» з 22.01.2023 року із діагнозом: ЗЧМТ (22.01.2023) та інший діагноз, стан після оперативного лікування (22.01.2023), пацієнт перебуває без свідомості (а.с.182 т.3);

- протоколами отримання зразків для експертизи від 24.01.2023 року та 25.01.2023 року з яких судом, зокрема, встановлено, що отримано від підозрюваного ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_7 ін`єкційним шляхом зразки крові з ліктьової вени (а.с.183-184 т.3);

- висновком експерта №110 від 27.01.2023 року з якого судом встановлено належність групи крові ОСОБА_3 (а.с.185-187 т.3);

- висновком експерта №109 від 27.01.2023 року з якого судом встановлено належність групи крові ОСОБА_7 (а.с.188-190 т.3);

- висновком експерта №111 від 24.02.2023 року з якого судом встановлено про можливу належність крові ОСОБА_7 на трьох марлевих змивах бурої речовини з місця події та в двох контрольних змивах на яких знайдена кров людини (а.с.188-190 т.3);

- висновком експерта №112 від 24.02.2023 року з якого судом встановлено про можливу належність крові ОСОБА_7 в двох пошукових змивах з поверхні чоловічих черевиків типу кросівки в яких знайдено кров людини (а.с.193-199 т.3);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 16.02.2023 року та описом речей і документів до даного протоколу з якого встановлено, що при проведенні процесуальної дії вилучено медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_7 №246 від 22.01.2023 року, медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_7 №б/н від б/д (а.с.203-204 т.3);

- висновком експерта № 53 від 27.02.2023 року, з урахуванням уточнень наданих судмедекспертом в судовому засіданні 29.09.2023 року, з якого судом встановлено, що у гр. ОСОБА_7 на час звернення за меддопомогою (22.01.2023) малась відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому лівої тім`яної кістки з обширною епідуральною гематомою (крововилив між твердою мозковою оболонкою і кістками черепу) в цьому місці зі здавленням головного мозку більш зліва. Також з наявністю рани в правій надбрівній ділянці і наявністю саден та синців на шкірі голови та рук (кількість, локалізація і інші характеристики даних пошкоджень не вказані). Вищевказані пошкодження могли виникнути в строк та при обставинах вказаних в постанові, в т.ч. і при нанесенні чотирьох ударів ступнею ноги в область скроневої та тім`яних частин голови при різному положенні потерпілого, аби зони локалізації були доступні для травмуючих предметів. По ступеню тяжкості вищевказані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення (згідно п.2.1.3. «б», «г» «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених розпорядженням МОЗ від 17.01.1995 №6). Садна на руках можливо розцінити як характерні для боротьби або самооборони. Черепномозкова травма могла виникнути з висоти власного зросту з ударом о східці (Експерт надав уточнення по вказаній відповіді, зазначивши, що ним пропущено словосполучення «як при ударі так і при падінні»). Судити об індивідуальних ознаках предмету яким були заподіяні дані тілесні ушкодження по наявному опису в медичній документації не є можливим (а.с.205-206 т.3);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.02.2023 року із свідком ОСОБА_14 та протоколом огляду предметів від 11.02.2023 року та DVD+R (а.с.207-209, 113 т.4);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.03.2023 року за участі свідка ОСОБА_16 та DVD+R диском з яких судом, зокрема, встановлено, що свідок побачила як ОСОБА_3 ступнею правої ноги завдав близько чотирьох сильних ударів по лівій частині голови чоловіка, що лежав на асфальті та продемонструвала вказане (а.с.212-213, 218 т.3);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.03.2023 року за участі свідка ОСОБА_15 та DVD+R диском з яких судом, зокрема, встановлено, що свідок побачила як ОСОБА_3 ступнею правої ноги завдав близько чотирьох сильних ударів по лівій частині голови чоловіка, що сидів та продемонструвала вказане (а.с.212-213, 218 т.3);

- протоколом огляду предметів від 03.03.2023 року (а.с. 216 т.3).

Зазначені вище докази суд визнає належними, допустимими і достовірними та приймає в основу обвинувального вироку, так як вони отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого в частині того, що ОСОБА_7 перебирав ногами сам, коли його вели в сарай і сам заходив у вузькі двері та сам лягав на підлогу спати, оскільки останні є суперечливі з огляду на покази свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_50 та ОСОБА_15 , які у показах зазначали, що ОСОБА_7 ні кроку не зробив сам, не йшов своїми ногами, його тягли та положили під стінку.

Клопотання про допит свідків сторони захисту, остання перед судом не заявляла.

Суд звертає увагу на те, що учасники судового провадження в порядку абз.1 ч.2 ст. 352 КПК України не вбачали перешкод для допиту жодного свідка, допитаного в даному кримінальному провадженні.

Твердження обвинуваченого, що свідок ОСОБА_14 змінив свої показання є безпідставними, оскільки в ході допиту останнього, обвинувачений не мав до нього жодних запитань та не звертав увагу суду на його покази, в разі їх невідповідності, якщо такі на думку обвинуваченого мали місце.

Твердження обвинуваченого щодо того, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вказали не те місце де це все проходило є необґрунтовані, оскільки в ході їх допиту обвинувачений не заперечував та не уточнював назване свідками місце події. Більш того, в ході дослідження відеозапису проведення слідчого експерименту із вказаними свідками (а.с. 218 т.3) також стороною захисту не висловлювалися жодні заперечення щодо названого свідками місця події.

Це ж місце події назване і іншими свідками, а саме у дворі біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 .

Твердження обвинуваченого, що свідок ОСОБА_16 сказала, що свідка ОСОБА_15 на кухні не було, і ОСОБА_16 все розказала ОСОБА_15 не відповідає показам свідка ОСОБА_16 наданими нею в судовому засіданні, оскільки остання зокрема зазначила, що свідок знаходилася у ОСОБА_23 вдома, за адресою АДРЕСА_5 , і бачила як ОСОБА_3 , біля свого будинку, завдавав ударів невідомому чоловікові, близько чотирьох ударів, потерпілий намагався встати, але його обвинувачений продовжував бити, вона повідомила про це сусідці і пішла додому. Тобто, свідок не наголошувала у своїх показах, що свідка ОСОБА_15 не було на кухні. При цьому свідок ОСОБА_15 надала суду показання, зокрема, що 22.01.2023 року близько 10:30 год. свідок знаходилася на кухні у власній квартирі АДРЕСА_6 , до неї прийшла сусідка ОСОБА_16 , почули крики, подивилися у вікно побачили біля будинку навпроти ОСОБА_3 і іншу особу, яка до них була спиною, тому не було видно хто це. ОСОБА_3 голосно кричав та наносив удари на цю особу, близько 4 ударів було нанесено, ногою в область голови, які особисто бачила свідок, інша особа качалася туди сюди.

Твердження обвинуваченого щодо того, що свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_16 родичі, куми є необґрунтовані та жодними доказами не підтверджені та у свідків було з`ясовано, в порядку визначеному ч.1 ст. 352 КПК України, п.3 ч.1 ст. 66 КПК України, чи не відмовляються вони з підстав, встановлених цим Кодексом, від давання показань, останні не відмовлялися від давання показань та учасники судового провадження не вбачали перешкод для допиту вказаних свідків. Обвинувачений в ході допиту свідка ОСОБА_15 не мав до неї жодних запитань.

Твердження обвинуваченого, що свідки говорили, що він бив не в голову, а під око і т.д., що свідок ОСОБА_15 говорила, що ОСОБА_7 сидів і ухилявся, а свідок ОСОБА_18 говорила, що лежачого бив є безпідставні, не відповідають показам вказаних свідків, наданих ними в судовому засіданні, та фактично перекручуються обвинуваченим, оскілки:

свідок ОСОБА_16 надала показання, що остання бачила, як обвинувачений правою ногою бив потерпілого в область голови, куди саме не бачила, при цьому потерпілий намагався встати, але його обвинувачений продовжував бити;

свідок ОСОБА_15 надала показання, що бачила, як обвинувачений близько 4 ударів наніс ногою в область голови, які особисто бачила свідок, інша особа качалася туди сюди.

Крім того, у висновку експерта № 53 від 27.02.2023 року зазначено про те, що: «вищевказані пошкодження могли виникнути в строк та при обставинах вказаних в постанові, в т.ч. і при нанесенні чотирьох ударів ступнею ноги в область скроневої та тім`яних частин голови при різному положенні потерпілого, аби зони локалізації були доступні для травмуючих предметів».

З приводу місця роботи чоловіка свідка ОСОБА_15 судом зазначається на необґрунтованість та безпідставність таких тверджень, оскільки відповідно до листа управління кадрового забезпечення ГУНП в Кіровоградській області від 22.12.2023 року №2445/15-2023 року судом встановлено, що капітан поліції ОСОБА_51 у період з 22.01.2023 року по 14.03.2023 року перебував на посаді інспектора СРПП ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, з місцем дислокації ВП №1 (м. Світловодськ) та відповідно знаходиться у підпорядкуванні начальника ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що ОСОБА_52 не перебував у підпорядкуванні керівництва місцевої поліції в смт Онуфріївка.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_43 наданих нею в судовому засіданні 28.09.2023 року, оскільки судом в ході її допиту на запитання прокурора встановлено, що на досудовому розслідуванні свідок показання надавала у квартирі та у протоколі допиту зазначала, що в день коли все відбулося вона була вдома з 09:00 до 11:00 і нічого не бачила. В судовому засіданні свідок підтвердила та уточнила, що була вдома зранку до вечора, все, що записано у протоколі вона підписувала і була попереджена про кримінальну відповідальність, підписи у протоколі належать їй. Також в ході її допиту в судовому засіданні свідок зазначала, що ввечері її запитували працівники поліції, що і як, на що вона відповіла, що нехай самі розбираються, зазначила, що нічого не бачила щодо побиття когось у дворі. Також судом встановлено, що свідок була понятою під час огляду місця події 22.01.2023 року, а саме під`їзду багатоквартирного житлового будинку розташованого по АДРЕСА_3 , з якого встановлено, що в ході ОМП вилучено змиви РБК зі сходів, стін під`їзду будинку, контрольні зразки. В ході якого зауважень та доповнень, зокрема, від неї не надходило. Окрім того, свідок не назвала дати, часу таких подій, окрім року 2023.

Слід зазначити, що покази інших свідків та потерпілої щодо фактичних обставин, хронології події, мотивів вчинення кримінального правопорушення, узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами, які досліджені судом, а відтак виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачені є винними у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України доведена повністю та його дії кваліфіковано правильно, оскільки ним вчинено кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст. 121 КК України, а саме спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Нормами ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обвинувачений раніше судимий, неодружений, особа з інвалідністю (ІІІ група загальне захворювання по зору, безтерміново), не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті КНП «Онуфріївська ЦРЛ» з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, епізодичне вживання», за медичною допомогою не звертався, офіційно непрацевлаштований. За місцем проживання характеризується негативно.

Згідно з висновками викладеними в досудовій доповіді Олександрійського районного сектору №1 філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , взявши до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також достатньо високу ймовірність вчинення ним повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, направлених на належне здійснення обвинуваченим контролю над своєю поведінкою та мисленням, зменшення кількості вживання алкоголю, сприяння розумінню власної відповідальності за свої вчинки та наявності наслідків кожної дії, розвиток уміння їх прогнозувати. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на ОСОБА_3 обов`язку відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судом встановлено, що 18.08.2023 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 7 р. 3 міс.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.01.2024 року вказаний вирок суду змінено в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 . Постановлено вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.4 ст. 186 КК України на 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання за вказаним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кропивницького апеляційного суду від 30.03.2023 та остаточно вважати його засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці. У решті вказаний вирок суду залишено без змін.

Тому, враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотиви вказаного діяння, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи інформацію щодо обвинуваченого викладену у досудовій доповіді, відсутність обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, характеризуючі дані щодо обвинуваченого, з урахуванням загальних засад призначення покарання суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України із реальним його відбуванням, а остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України.

Таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та профілактики вчинення нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_7 до суду подано позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.2-4 т.2) в якому остання просила стягнути із обвинуваченого на її користь 14210 грн. 95 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди та в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпіла просила стягнути з обвинуваченого на її користь 107360 грн.

Обґрунтовані позовні вимоги нормами цивільного законодавства України та тим, що матеріальна шкода не відшкодована та яка полягає у вартості ліків на суму 14210 грн. 95 коп., які позивач підтверджувала наданими до суду копіями квитанцій , які суд визнає належними та допустимими доказами (а.с.102-109 т.2).

Щодо відшкодування моральної шкоди потерпіла вказувала на завдання їй обвинуваченим дуже сильних душевних переживань, її привичний ритм життя змінився, брат ОСОБА_7 переніс складну операцію підготовка до якої вимагала від неї затрат власного часу, зокрема, для консультацій з лікарем, придбання ліків, та фінансових витрат. Розмір моральної шкоди обґрунтовувала сильними душевними переживаннями позивача, які призвели до зміни привичного ритму життя, хвилювань та виходила з розрахунку прожиткового мінімуму на одну особу у розрахунку на місяць в сумі 2684 грн. *40 днів страждань та переживань=107360 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні цивільний позов не визнав.

Згідно з положеннями ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Приписами ст. ст.23,ч. 1ст. 1167ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав, яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів

Відповідно до абзацу 2 ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 зазначеної статті моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.9 зазначеної вище постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, потерпілою підтверджені матеріальні витрати, які остання змушена була нести задля лікування брата у зв`язку із спричиненням йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, витрачати час на консультації з лікарем та купівлю необхідних ліків. Показами свідків ОСОБА_53 та ОСОБА_54 підтверджено вимушені зміни у роботі потерпілої, її всілякі піклування про брата та хвилювання за його життя та стан здоров`я, у тому числі в подальшому. Судом встановлено, що ОСОБА_7 з 26.05.2023 року встановлено другу групу інвалідності по загальному захворюванню, безтерміново. Із показів свідка ОСОБА_53 та показань потерпілої судом встановлена необхідність у подальшій реабілітації ОСОБА_7 .

Таким чином, враховуючи те, що розмір матеріальної шкоди спричинений обвинуваченим позивачу не відшкодовано до цього часу, матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі.

Судом зазначається, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із положень ст.ст. 23, 1168 ЦК України та враховує характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач, враховуючи засади співмірності, виваженості, справедливості, зміну ритму життя, вимушені зміни у роботі потерпілої, її всілякі піклування про брата та хвилювання за його життя та стан здоров`я, у тому числі в подальшому, що відповідає роз`ясненням, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95 №4.

На думку суду, з урахуванням усіх встановлених обставини справи у їх сукупності, глибину душевних страждань позивача та вимоги розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень є достатнім, співмірним та справедливим, хоча і має суто умовний вираз, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю.

А тому, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. В іншій частині позову слід відмовити.

Судові витрати у справі відсутні.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2023 року накладено арешт на кросівки сірого кольору, вилучені в ході обшуку 22.01.2023 року затриманої особи ОСОБА_3 . Заборонено розпорядження та користування вказаним майном.

Згідно з ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи зазначену норму закону та встановлені судом фактичні обставини справи суд доходить висновку про скасування арешту майна.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Враховуючи застосування до обвинуваченого реального покарання, його особу, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" до набрання ним законної сили, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 01.04.2024 року.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2023 року зміненого ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.01.2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу взяття під варту, тобто з 22.01.2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 01.04.2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання, призначеного за даним вироком період його попереднього ув`язнення з 21 червня 2020 року по 09 квітня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, який відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14210,95 грн. (чотирнадцять тисяч двісті десять грн 95 коп) та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати у справі відсутні.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2023 року у справі № 398/270/23 провадження 1-кс/398/152/23 та дозволити власнику майна розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Речові докази:

- змив речовини бурового кольору схожої на кров зі сходів під`їзду, змив речовини бурого кольору, схожої на кров зі стіни під`їзду будинку, контрольний змив речовини бурого кольору схожої на кров зі сходів під`їзду, змив речовини бурого кольору схожої на кров зі стіни під`їзду будинку, зразок марлевого тампону на який здійснювалися змиви вилучені в ході огляду під`їзду багатоквартирного житлового будинку розташованого по АДРЕСА_3 від 22.01.2023 року, змив речовини бурого кольору, схожої на кров з поверхні асфальту, контрольний змив речовини бурого кольору схожої на кров з поверхні асфальту, зразок марлевого тампону на який здійснювалися змиви вилучений в ході огляду території двору багатоквартирного житлового будинку розташованого по АДРЕСА_3 Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської від 22.01.2023 року, знаходиться на зберіганні в кімнаті збереження речових доказів Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, яка знаходиться у будівлі Сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Онуфріївка) Відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області по вул. Графа Толстого, 92 в смт. Онуфріївка Олександрійського району Кіровоградської області - знищити ;

- Кросівки сірого кольору із слідами крові потерпілого ОСОБА_7 , вилучені 22.01.2023 року в ході проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_3 , знаходиться на зберіганні в кімнаті збереження речових доказів Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, яка знаходиться у будівлі Сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Онуфріївка) Відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області по вул. Графа Толстого, 92 в смт. Онуфріївка Олександрійського району Кіровоградської області, повернути власнику;

- DVD+R диск із копією відеозапису проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 по АДРЕСА_3 від 11.02.2023 року залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- DVD+R диск із копією відеозапису проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 та копією відеозапису проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 по АДРЕСА_3 від 03.03.2023 року, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1