н/п 1-в/490/35/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянкою України, має середню освіту, незаміжня, офіційно не працює, засуджена вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06.07.2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до 90 годин громадських робіт, зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 ,

від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

В С Т А Н О В И В :

27.12.2023 року на адресу Центрального районного суду м.Миколаєва надійшло подання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В обґрунтування поданого подання зазначено, що ОСОБА_3 з 27.08.2021 року перебуває на обліку Центрального районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, як засуджена 06.07.2021 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до 90 годин громадських робіт. 14.01.2022 року, після встановлення місце знаходження засудженої, останню було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, правовими наслідками ухилення від відбування покарання. У подальшому, ОСОБА_3 була направлена для відбування покарання на підприємство ТОВ "Центральний 1", однак засуджена до вказаного ТОВ із направленням не зверталась, причин не виходу не пояснила, на виклики не відреагувала. Після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України по 17.05.2022 року, ОСОБА_3 повідомляла, що вона мешкає за вищевказаною адресою але у зв`язку з активними бойовими діями та загрозою артилерійських обстрілів, постійно перебуває у підвалі свого помешкання, через що відбувати покарання у вигляді громадських робіт у неї немає змоги, після чого перестала виходи на зв`язок. 29.12.2022 року було заведено оперативно-розшукову справу категорії "Розшук" №0122125. З довідки УІАП ГУ НП стало відомо, що місце перебування засудженої було встановлено, на підставі чого оперативно-розшукову справу було закрито. Після цього, ОСОБА_3 на неодноразові виклики до органу пробації не відреагувала та під час перевірки засудженої за місцем її проживання було встановлено, що за адресою ніхто не мешкає. 18.04.2023 року були знову розпочаті розшукові заходи. 06.11.2023 року за повідомленням ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області місцеперебування ОСОБА_3 встановлено, а саме: республіка Польща, що також підтверджується Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, а тому оперативно-розшукова справа не заводилась. У зв`язку з цим, 06.11.2023 року до ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області було направлено подання для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. 23.11.2023 року з ВП №1 МРУП ГУ НП в Миколаївській області було отримано повідомлення, про те, що опитати вищевказану громадянку не надалось можливим, адже під час повномасштабного наступу Російської Федерації для збереження свого життя вона покинула межі Україні та на теперішній час знаходиться в республіці Польща, у зв`язку із чим факт вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення відсутній, а тому перевірку повідомлення органу пробації припинено. Вирок стосовно ОСОБА_3 набрав законної сили 06.08.2021 року. Станом на сьогодні строку відбутого покарання немає. Відповідно до довідки УІАП ГУ НП в Миколаївській області, сформованої станом на 02.10.2023 року, нового злочину до закінчення строку давності виконання вироку засуджена не вчиняла. У зв`язку з викладеним, просили вирішити питання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку від 06.07.2021 року.

Засуджена ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, 17.01.2024 року направила на електронну пошту суду повідомлення про неможливість своєї участі у судовому розгляді даного подання, оскільки вона перебуває за межами країни у зв`язку з воєнними діями на території України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, 17.01.2024 року прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 подано заяву про розгляд зазначеного подання без його участі, проти задоволення подання заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, 18.01.2024 року провідним інспектором Центрального РВ філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_5 подано заяву про розгляд вказаного подання за їх відсутності у зв`язку із великим навантаженням на роботі.

Дослідивши вказане подання та матеріали особової справи №20/2021 засудженої ОСОБА_3 , суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.152 Кримінального виконавчого кодексу України та п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 13 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у ст.80 КК України строків; не ухилення засудженого від відбування покарання; не вчинення протягом встановлених ч.ч.1, 3 ст.80 КК України строків нового злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06.07.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджена за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 90 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 06.08.2021 року.

З 27.08.2021 року засуджена ОСОБА_3 перебуває на обліку в Центральному РВ філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях та 14.01.2022 року її ознайомлено з порядком відбування покарання, призначеного вироком суду. Направлення для відбування покарання у вигляді громадських робіт на ТОВ "Центральний-1" було направлено ОСОБА_3 поштою рекомендованим листом.

Однак, засуджена ОСОБА_3 не вийшла для відбування покарання у виді громадських робіт, у зв`язку із чим була оголошена у розшук (ОРС категорії "Розшук" №0122152 від 29.12.2022 року).

За повідомленням оперуповноваженого СКП відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області від 06.11.2023 року ОСОБА_6 , в ході оперативно-розшукових заходів встановлено, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться за межами України, а саме в Польщі. Вказане також підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 31.05.2023 року №91-25604/18/23-Вих.

06.11.2023 року начальником Центрального РВ філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях винесено подання про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, яке було направлено та отримано відділенням поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області 13.11.2023 року.

З повідомлення т.в.о. начальника відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області від 15.11.2023 року за вих. №17261/51/10 ОСОБА_7 вбачається, що в ході проведення перевірки встановити та опитати ОСОБА_3 не надалось можливим у зв`язку з тим, що вказана громадянка під час повномасштабного наступу Російської Федерації для збереження свого життя 30.03.2022 року через пункт пропуску "Рава Руська" покинула межі України та на теперішній час знаходиться у Польщі. При встановленні місцезнаходження громадянки ОСОБА_3 , останню буде опитано та в разі необхідності при встановлені всіх обставин справи негайно притягнуто до кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.389 КК України, а орган пробації поінформовано додатково. З урахуванням того, що відсутній факт вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, перевірку за повідомлення органу пробації 14.11.2023 року припинено.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях засудженої ОСОБА_3 ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відповідно до ч.2 ст.389 КК України, є кримінальним правопорушенням (проступком).

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт), матеріали особової справи засудженої не містять та суду не надано.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Наявність лише факту невиконання засудженою покарання у виді громадських робіт сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України №5-324кс15 від 24.12.2015 року.

У справі "Грабчук проти України" Європейський Суд зазначає, що "презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону".

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженої ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком від 06.07.2021 року, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України.

Відтак, враховуючи ті обставини, що засуджена за період з 06.08.2021 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженої від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Засуджену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06.07.2021 року у виді 90 годин громадських робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1