ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року

м. Київ

Справа № 279/5753/21

Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/4805/1013/21

Провадження № 51 - 2711 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника засудженої ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

у режимі відеоконференції:

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

її захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянув у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від

13 липня 2018 року, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Коростень Житомирської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ст. 115 ч. 2 п. 4 КК України,

за касаційними скаргами засудженої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_10 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від

08 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від

08 листопада 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 115 ч. 2 п. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з часу її затримання

13 липня 2021 року.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 10 900 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 000 гривень моральної шкоди.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 53 302 гривні

30 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

12 липня 2021 року у вечірній час доби неповнолітня ОСОБА_6 з метою реалізації свого злочинного наміру на позбавлення життя ОСОБА_12 на ґрунті особистих неприязних відносин зустрілась з ним у підвальному приміщенні недобудованого інституту «Сільського господарства», розташованого за адресою: Житомирська область, Коростенський район, с. Грозине, вул. Центральна. Знаючи про бажання ОСОБА_12 вступити з нею в статеві стосунки, з метою відволікти увагу ОСОБА_6 запропонувала ОСОБА_12 зіграти у «рольові ігри», на що той погодився. Після чого ОСОБА_6 липкою стрічкою (скотч), яку мала при собі, змотала за спиною руки ОСОБА_12 , чим позбавила його можливості чинити опір. У дальшому ОСОБА_6 за допомогою канцелярського ножа, який був при ній, діючи умисно з особливою жорстокістю, завдала ОСОБА_12 не менше 28 ударів у життєво важливі органи, а саме в ділянку шиї та грудної клітки, заподіявши тілесні ушкодження, які знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті, таким чином вбила ОСОБА_12 .

Після цього ОСОБА_6 , взявши до руки уламок цегли, завдала ним

ОСОБА_12 декілька ударів в область голови. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого нею діяння, з метою приховання слідів злочину ОСОБА_6 перетягнула тіло ОСОБА_12 з місця його вбивства.

Всі тілесні ушкодження ОСОБА_12 заподіяні прижиттєво, під час їх заподіяння він відчував сильний фізичний біль та особливі страждання. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок травми, нанесеної гострим ріжучим предметом (предметами) шиї та грудної клітки, що супроводжувалось великою зовнішньою та внутрішньою крововтратою.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_10 - без задоволення.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали, а також короткий зміст поданих заперечень

У касаційних скаргах засуджена ОСОБА_6 та в її інтересах захисник

ОСОБА_10 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просять скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 як незаконні та необґрунтовані і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Даючи свою оцінку доказам у кримінальному провадженні, указують на відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 , суд у вироку послався на суперечливі показання потерпілої та свідків, а також на докази, отримані незаконним шляхом, при цьому не взяв до уваги показання свідків захисту. Указують на те, що неповнолітня ОСОБА_6 була незаконно затримана

13 липня 2021 року працівниками поліції у будинку її бабусі, її утримували та возили на службовому автомобілі цілий день, на неї тиснули працівники поліції психологічно, лише о 20 годині 00 хвилин 13 липня 2021 року їй призначили захисника ОСОБА_13 , яка не здійснювала належного захисту її прав та законних інтересів. Вважають, що судом першої інстанції було грубо порушено право ОСОБА_6 на особисту участь в судових засіданнях, оскільки вона брала участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції. Вважають, що огляд місця події від 13 липня 2021 року за місцем мешкання ОСОБА_6 у будинку її бабусі та слідчий експеримент з підозрюваною ОСОБА_6 проведені з грубим порушенням вимог КПК України. Зазначають, що слідчі дії проводила слідча ОСОБА_14 , яка не була уповноважена проводити розслідування кримінальних проваджень щодо неповнолітніх. Указують на те, що на тілі ОСОБА_6 та її одязі відсутні будь-які сліди злочину, трасологічна та дактилоскопічна експертизи слідів пальців рук на скотчі та ножі не проведені, не вилучені та не дослідженні сліди з мобільного телефону загиблого ОСОБА_12 , не проведено комплексну судово-криміналістичну експертизу щодо можливості заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 канцелярським ножем з довжиною леза 8 см, у тому числі рани глибиною 16 см, не встановлено та не вилучено ніж свідка

ОСОБА_15 , не з`ясовано обставини отримання ним тілесних ушкоджень та не вилучено і не досліджено одяг, в якому він перебував 12 липня 2021 року протягом всього дня з ОСОБА_12 . Указують на те, що суд апеляційної інстанції не усунув порушень, допущених судом першої інстанції, належним чином не перевірив доводів сторони захисту та безпідставно відхилив клопотання ОСОБА_16 про визнання його потерпілим і здійснення апеляційного розгляду за його участю.

У запереченнях на касаційні скарги засудженої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_10 прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_17 просить залишити їх без задоволення через необґрунтованість наведених засудженою та захисником доводів.

Від інших учасників судового провадження заперечень на касаційні скарги засудженої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_10 не надходило.

Позиції учасників судового провадження

Засуджена ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні висловили доводи на підтримання своїх касаційних скарг і просили їх задовольнити.

Законний представник засудженої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у судовому засіданні вважала касаційні скарги засудженої ОСОБА_6 та захисника

ОСОБА_10 обґрунтованими та просила їх задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник - адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні вважали касаційні скарги засудженої ОСОБА_6 і захисника

ОСОБА_10 необґрунтованими та просили залишити їх без задоволення.

Прокурор у судовому засіданні вважала касаційні скарги засудженої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_10 необґрунтованими та просила залишити їх без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційних скаргах засудженої та захисника, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались зазначених вимог закону.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особливою жорстокістю, відповідають встановленим обставинам і підтверджуються безпосередньо дослідженими та оціненими судом доказами.

Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та на підтвердження винуватості ОСОБА_6 обґрунтовано послався на наступні докази.

Так, сама ОСОБА_6 не заперечувала, що 12 липня 2021 року після 17 години в недобудованому приміщенні в с. Грозине Коростенського району Житомирської області зустрічалася з ОСОБА_12 , з яким мала статеві відносини з травня

2021 року, та в ході зустрічі вони посварилися. ОСОБА_6 також підтвердила, що у неї при собі був ніж та скотч.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обґрунтовано послався у вироку на дані, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_6 від 14 липня 2021 року, в ході якого ОСОБА_6 на місці вбивства в недобудованому приміщенні інституту «Сільського господарства», розташованого за адресою: Житомирська область, Коростенський район, с. Грозине, вул. Центральна, розповіла та продемонструвала обставини, механізм завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , а саме: як вона зв`язувала руки ОСОБА_12 під приводом рольових ігор, де наказала йому лягти та як обмотувала йому руки липкою стрічкою, як різала ножиком йому шию, а він стогнав, просив зупинитись і пошкодувати його маму. Вона, розуміючи, що смерть не настає, стала заподіювати різані рани в області грудей ОСОБА_12 . ОСОБА_6 також відтворила як ховала труп ОСОБА_12 та вказала на місце, де сховала мобільний телефон вбитого, який не було виявлено в ході огляду місця події, а виявлено та вилучено лише в ході слідчого експерименту.

Зазначену слідчу дію проведено та результати оформлено з дотриманням вимог статей 104, 105, 106, 240 КПК України уповноваженою особою - слідчою СВ Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирські області ОСОБА_14 , у присутності двох понятих, за участю захисника ОСОБА_13 , законного представника ОСОБА_7 , психолога та спеціаліста. Всі учасники зазначені у протоколі і в ньому наявні всі їх підписи. Заяв та зауважень від учасників слідчої дії не надходило.

Відеозапис слідчого експерименту був належно досліджений судом першої інстанції, відповідно до якого ОСОБА_6 самостійно без будь-якого втручання показувала всі обставини, при цьому виправляла слідчу.

Такий порядок проведення слідчого експерименту відповідає висновку про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року в справі № 740/3597/17, відповідно до якого показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту. Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту. Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

За таких обставин, доводи касаційних скарг про недопустимість як доказу протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваною є безпідставними.

Що стосується повноважень слідчої ОСОБА_14 , яка проводила слідчий експеримент з ОСОБА_6 , на здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень щодо неповнолітніх, то в матеріалах кримінального провадження міститься наказ начальника слідчого управління ГУНП в Житомирській області від 27 січня 2021 року про уповноваження на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх, у тому числі слідчої ОСОБА_14 .

Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи від 06 вересня

2021 року № 09 виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах та за механізму, вказаних підозрюваною ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту 14 липня 2021 року.

Потерпіла ОСОБА_8 суду підтвердила факт насильницької смерті її сина ОСОБА_12 . Зазначила, що 12 липня 2021 року після роботи вона зустріла сина, який на велосипеді проводжав товариша ОСОБА_18 на заняття до спортивної секції. Вказала, що о 22 годині мобільний телефон її сина не відповідав і вона почала пошуки сина. У ході пошуків ОСОБА_6 водила людей по посадці, розповідаючи як ОСОБА_12 її пихнув і вона впала в бруд.

Свідок ОСОБА_19 також у суді підтвердила факт насильницької смерті її брата.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 надали показання про знайомство ОСОБА_6 з

ОСОБА_12 , а також про характер відносин між ними. Безпосередньо у суді зазначені свідки розповіли про відомі їм обставини зустрічі ОСОБА_6 з ОСОБА_12 та щодо інших подій, які відбувались 12 липня 2021 року.

Свідок ОСОБА_20 також зазначила, що ОСОБА_6 гарно малювала, засушувала квіти, носила із собою канцелярський ножик, яким зрізала квіти.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обґрунтовано послався у вироку на дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 13 липня 2021 року з фототаблицею до нього, у ході якого оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 . Під час огляду виявлено та вилучено на поличці у ванній кімнаті скотч та канцелярський ніж з лезами до нього, а в коридорі в пакеті забруднений мокрий одяг ОСОБА_6 зі слідами піску та плямами бурого кольору, а також босоніжки з нашаруваннями бурого кольору.

Зазначений огляд місця події проведено та результати оформлено з дотриманням вимог статей 104, 105, 106, 223, 237 КПК України уповноваженою особою -

ст. слідчою СВ Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирські області ОСОБА_24 у присутності двох понятих та за участю власниці помешкання ОСОБА_25 . Заяв та зауважень від учасників слідчої дії не надходило.

Згідно зі ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ст. 233 ч. 1, ст. 234 ч. 2 та ст. 237 ч. 2 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. Такий підхід узгоджується положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 30 Конституції України.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, огляд місяці події від

13 липня 2021 року проводився за добровільною згодою власниці помешкання ОСОБА_25 , про що у матеріалах кримінального провадження міститься відповідна її заява.

Крім того, ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 липня 2021 року надано дозвіл на проведення огляду місця події за адресою:

АДРЕСА_3 .

Отже, доводи касаційних скарг засудженої та захисника про незаконність зазначеного огляду і недопустимість протоколу від 13 липня 2021 року є необґрунтованими.

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи від 01 вересня

2021 року № СЕ-19-21/24132-БД на поверхні руків`я канцелярського ножа, вилученого в ході огляду місця події 13 липня 2021 року за адресою: АДРЕСА_3 , в об`єкті № 1 (змиви з нашарувань темно-коричневого кольору на поверхні) виявлено кров людини та в об`єкті № 2 (змиви з місць, які вільні від нашарувань речовини темно-коричневого кольору на поверхні) виявлено кров людини і поодинокі клітини з ядрами.

Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на поверхні руків`я канцелярського ножа (об`єкт № 1), збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_12 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію

ОСОБА_6 .

Генетичні ознаки слідів крові та тканин, виявлених на поверхні руків`я канцелярського ножа (об`єкт № 2), є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме: генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_12 та генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 06 вересня 2021 року № 198 на трупі ОСОБА_12 виявлено наступні тілесні ушкодження, у тому числі: - рана № 1 по лівій половині передньої поверхні грудної клітки нижче лівого грудинно-ключичного з`єднання на 11 см та вище в середину від центра лівого колососкового кружальця на 3 см, майже горизонтально розташована, лінійної форми, розміром 32x20 мм, з рівними краями, гострими кінцями, проникає в ліву плевральну порожнину; хід раневого каналу зверху вниз, спереду назад, проходить через 4-те міжребір`я;- рана № 2, розташованої на 6 см всередину від правого колососкового кружальця та на

13 см донизу від правого грудинно-ключичного з`єднання, розміром 40x18 мм, лінійної форми, косо розташованої, зверху донизу з середини до зовні, верхній край її дещо скошений з вираженим осадженням; рана проникає в праву плевральну порожнину на 16 см, хід раневого каналу зсередини до зовні спереду назад, проходить через 5-те міжребір`я; - скальпована рана № 3 по лівій боковій та передньо-боковій поверхні верхньої та середньої частин шиї, розміром гипостазіля 13x8 см, веретено-подібної форми, з рівними краями, гострими кінцями, у площині якій визначається не менше 5-ти косо-вертикальних розрізів шкіри зі слідами додаткових розрізів по верхньому краю вказаної рани у кількості 3-х, та в ділянці переднього кінця вказаної рани у кількості 2-х; у порожнині рани перерізані частини м`яза правої грудинно-ключично-нижньо-щелепного м`язу до рівня лівих поперекових відростків шийних хребців, а також поверхневі судини шиї, зокрема, зовнішня яремна вена, розташування вказаних розрізів зверху вниз, спереду назад, переважна більшість їх паралельні між собою; - по правій боковій та передньо-боковій поверхні верхньої та середньої частин шиї, скальпована рана № 4 загальним розміром біля 13x10 см, глибиною до 3-4 см, в якій визначається більше 10-ти косо-вертикальних розрізів шкіри; в порожнині рани перерізані частини м`яза правої грудинно-ключично-нижньо- щелепного м`язу та поверхневі судини шиї, зокрема, зовнішня яремна вена, розташування вказаних розрізів зверху вниз спереду назад, переважна більшість їх паралельні між собою; - дефект нижньої долі правої легені по краю лінійної форми, розміром 2x1,5 см, глибиною біля 1 см, навколо нього крововилив невизначеної форми розміром 5x4 см, темно-червоного кольору;

- дефект краю верхньої долі правої легені лінійної форми, розміром 1x0,3 см, глибиною біля 0,5 см; 4 поверхневі рани лінійної форми по задній поверхні шиї з переходом по всім поверхням шиї, горизонтально розташовані, розміром до

5x0,5 см.; - 4 поверхневі рани лінійної форми по задній поверхні шиї з переходом по всім поверхням шиї, горизонтально розташовані, розміром до 5х0,5 см.

Дані ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя і знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок травми гострим ріжучим предметом (предметами) шиї та грудної клітки, що супроводжувалось великою зовнішньою та внутрішньою крововтратою.

Смерть ОСОБА_12 настала в проміжок між 36 та 48 годинами від моменту початку судово-медичної експертизи - 09 годин 30 хвилин 14 липня 2021 року.

Для спричинення зазначених тілесних ушкоджень необхідно не менше 28 ударів гострим предметом.

Із висновку судово-медичної криміналістичної експертизи від 19 жовтня 2021 року № 184-МК вбачається, що проводилось дослідження, у тому числі руків`я і 11 клинків канцелярського ножа. За даними висновку експерта від 14 липня

2021 року № 198 рана № 2, яка розташована на 6 см всередину від правого колососкового кружальця та на 13 см донизу від правого грудинно-ключичного з`єднання, має глибину до 16 см. Представлені на дослідження 11 кликів мають довжину 83 мм. При співставленні вищеописаних даних не виключається можливість, що дане пошкодження грудної клітки могло спричинити пневмоторакс, який призвів до спадання і зміщення легені та до своєрідного видовження раневого каналу. Враховуючи зазначене, не виключається можливість того, що дане ушкодження могло утворитися від дії леза будь-якого з клинків, представлених на дослідження, а також від дії будь-якого іншого гострого предмету, який мав ріжучий край.

За таких обставин, посилання в касаційних скаргах засудженої та її захисника про неможливість заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 канцелярським ножем з довжиною леза 8 см є безпідставними і не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи від 06 грудня

2021 року № 10 ОСОБА_12 під час заподіяння йому тілесних ушкоджень відчував сильний фізичний біль та особливі страждання.

Відповідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 20 липня 2021 року № 179-2021неповнолітня ОСОБА_6 у минулому будь-якими психічними захворюваннями не страждала та не страждає ними в даний час. Виявляє клінічні ознаки змішаного розладу поведінки та емоцій, що відповідає критеріям шифру F 92.8 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Однак, вказані зміни зі сторони поведінки не досягають ступеню психічного захворювання, знаходяться в межах формування патології характеру та не позбавляють її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. По своєму психічному стану ОСОБА_6 не потребує застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_6 виявляє ознаки формування особистості по змішаному типу (демонстративно-застрягаючому, збудливому) у вигляді егоцентричності, демонстративності, протестних реакцій, елементів зухвалості, стенічного типу реагування, недовірливості, поверхневості спілкування з іншими, образливості, схильності до збудливості. Потребово-мотиваційна сфера носить звичайний характер. Пізнавальна діяльність збережена. Інтелект відповідає варіанту вікової норми.

Суд першої інстанції також дослідив на предмет допустимості та обґрунтовано послався у вироку, у тому числі: - на дані, які містяться у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про виявлення 13 липня 2021 року приблизно о 11 годині

00 хвилин на території закинутого комплексу нежитлових приміщень в с. Грозине Коростенського району Житомирської області труп неповнолітнього ОСОБА_12 з явними ознаками насильницької смерті; - на дані, які містяться в протоколі огляду місця події від 13 липня 2021 року з фототаблицею до нього, в ході якого у недобудованій будові інституту «Сільського господарства» виявлено слід взуття і сліди волочіння, які ведуть до навалу цегли, під якою виявлено труп у горизонтальному положенні на животі, руки заведені за спину і зв`язані липкою стрічкою, на тілі виявленні тілесні ушкодження; - на дані, які містяться в протоколі огляду трупа ОСОБА_12 від 14 липня 2021 року, який проведено за участю судово-медичного експерта; - на дані, які містяться в протоколі огляду предметів від 15 липня 2021 року про інформацію щодо призначення ОСОБА_12 побачення з ОСОБА_6 ; - на дані, які містяться в протоколі огляду предмету від 13 серпня 2021 року про спілкування протягом 12 липня 2021 року між ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_22 як до вчинення вбивства ОСОБА_12 , так і в період часу його вчинення; - на дані, які містяться в протоколі огляду предмету від 16 вересня 2021 року, в ході якого оглянуто мобільний телефон, вилучений під час затримання ОСОБА_6 ; - на дані, які містяться в довідці управління оперативно-технічних заходів, щодо спілкування 12 липня 2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 ; - на висновок експерта від 06 вересня 2021 року № 178 про відсутність у

ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень.

Суди першої та апеляційної інстанцій належним чином перевірили версію сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 до вчинення умисного вбивства

ОСОБА_12 , обґрунтовано не погодилися з такою версією, спростувавши її сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів. Показання ОСОБА_6 про те, що вона не завдавала ударів ОСОБА_12 , залишила його і пішла до бабусі, суди нижчих інстанцій обґрунтовано розцінили як обраний нею спосіб захисту.

Крім того, судом першої інстанції надано належну оцінку показанням свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , на які є посилання в касаційних скаргах, і їх не взято до уваги, оскільки вони не узгоджуються з показаннями інших свідків та матеріалами кримінального провадження.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував її дії за ст. 115 ч. 2 п. 4 КК України. При цьому всім наявним доказам, суд відповідно до вимог КПК України дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи касаційних скарг про незаконне затримання ОСОБА_6 та застосування до неї психологічного тиску є необґрунтованими.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину,

13 липня 2021 року з 21 години 00 хвилин по 21 годину 31 хвилину в присутності двох понятих, представника неповнолітньої затриманої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13 , психолога ОСОБА_28 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактичним часом затримання зазначено 13 липня 2021 року 18 годину 00 хвилин, що узгоджується з встановленими судом обставинами. Відповідно до пам`ятки про процесуальні права та обов`язки ОСОБА_6 були роз`яснені її процесуальні права та обов`язки, передбачені ст. 42 КПК України. Будь-яких заяв та зауважень як неповнолітня ОСОБА_6 , так і захисник, законний представник та психолог, не заявляли.

Захист прав та законних інтересів неповнолітньої ОСОБА_6 під час досудового розслідування та в ході кримінального провадження в судах першої і апеляційної інстанцій здійснювали професійні захисники за призначенням з центру надання безоплатної вторинної правової допомоги, а також захисники на підставі угоди. Дані про те, що ОСОБА_6 або її законний представник подавали скарги на неналежне здійснення захисту прав і законних інтересів адвокатом ОСОБА_13 у матеріалах кримінального провадження відсутні.

З наведеного вбачається, що під час затримання ОСОБА_6 органом досудового розслідування не було допущено порушення її прав, у тому числі права на захист.

Що стосується посилання засудженої ОСОБА_6 на здійснення на неї психологічного тиску з боку працівників поліції під час досудового розслідування, то вони є необґрунтованими. Будь-яких заяв з даного приводу до компетентних органів ні ОСОБА_6 , ні її законний представник та захисник не подавали. Конкретних фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_6 органом досудового розслідування, зокрема щодо застосування незаконних методів слідства,

ОСОБА_6 , її законний представник та захисник не наводили. У матеріалах кримінального провадження відсутні дані про наявність відповідних звернень до компетентних органів від ОСОБА_6 , її законного представника та захисника і до касаційних скарг таких даних не долучено.

Виходячи із положень ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справах «Яременко проти України», «Вергельський проти України», «Олексій Михайлович Захарків проти України» та «Нечипорук і Йонкало проти України»).

За таких обставин, твердження ОСОБА_6 про застосування до неї психологічного тиску не відповідають критеріям «небезпідставності» в розумінні

ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки нею не були повідомлені конкретні обставини такого поводження з нею і не надані будь-які підтвердження цим обставинам, що унеможливлювало здійснити їх перевірку, а тому не створювало обов`язку у суду ініціювати проведення відповідного розслідування.

Доводи засудженої та захисника про порушення права ОСОБА_6 на особисту участь в судових засіданнях, оскільки вона брала участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, є необґрунтованими та не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 особисто заявляла клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а саме у заяві від 18 лютого 2022 року. Відповідно судове засідання 18 лютого

2022 року в суді першої інстанції було проведено в режимі відеоконференції за участю ОСОБА_6

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено воєнний стан, який на даний час продовжено.

У подальших судових засіданнях ОСОБА_6 брала участь у режимі відеоконференції.

Наведе відповідає висновку про застосування норми права, який міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від

21 листопада 2022 року в справі № 415/1698/12-к, відповідно до якого з урахуванням положень ст. 336 ч. 2 КПК України прийняття судом рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, який заявив клопотання про безпосередню участь у судовому розгляді, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану, згідно приписів ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Після відмови ОСОБА_6 брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, судом було забезпечено її безпосередню участь у судових засіданнях 17 жовтня 2022 року та 18 жовтня 2022 року, у яких допитувалися свідки, було досліджено відеозапис слідчого експерименту від 14 липня 2021 року з підозрюваною ОСОБА_6 , проведено допит обвинуваченої та її законного представника.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та в її інтересах захисника ОСОБА_10 на вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 , належним чином перевірив викладені в апеляційних скаргах доводи про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, недопустимість доказів, недоведеність винуватості ОСОБА_6 , порушення прав ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні та під час провадження в суді першої інстанції, які аналогічні доводам їх касаційних скарг, визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційні скарги визнано необґрунтованими.

Що стосується клопотання батька загиблого ОСОБА_12 - ОСОБА_16 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні та здійснення апеляційного розгляду за його участю, то воно було розглянуто судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 08 лютого 2023 року.

Із журналу судового засідання від 08 лютого 2023 року та аудіозапису цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, прокурор, заперечуючи проти задоволення зазначеного клопотання ОСОБА_16 , надав апеляційному суду постанову органу досудового розслідування про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_16 . Після чого суд апеляційної інстанції постановив рішення про відмову у задоволенні зазначеного клопотання.

Крім того, суд апеляційної інстанції за клопотанням прокурора для належної перевірки доводів апеляційних скарг про відсутність у слідчої ОСОБА_14 повноважень на здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень щодо неповнолітніх долучив до матеріалів кримінального провадження повний текст наказу начальника слідчого управління ГУНП в Житомирській області від

27 січня 2021 року про уповноваження на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх, у тому числі слідчої ОСОБА_14 , на який апеляційний суд послався в ухвалі, відповідаючи на доводи апеляційних скарг.

Апеляційним судом також було розглянуто та задоволено клопотання законного представника обвинуваченої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про долучення документів до матеріалів кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ст. 115 ч. 2 п. 4 КК України, та правильність кваліфікації її дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди нижчих інстанцій дотрималися вимог статей 10, 22 КПК України та врахували практику Європейського суду з прав людини, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

Покарання, призначене ОСОБА_6 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, воно відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, не виявлено.

Підстав, передбачених ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів підстав для задоволення касаційних скарг засудженої ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_10 та скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 не знаходить.

Керуючись ст. ст. 436, 438 КПК України, Суд

ухвалив:

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_10 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3