Справа № 307/1047/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисниці - адвокатки ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/391/22, за апеляційною скаргою, яку подала адвокатка ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2022 року.

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання: за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років; за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

Строк відбування обвинуваченим ОСОБА_6 покарання визначено рахувати з моменту його фактичного затримання у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, тобто з 23 січня 2018 року.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без зміни.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 - 700000 (сімсот тисяч) гривень моральної шкоди.

Речові докази у кримінальному провадженні: зразки волосся трупа ОСОБА_9 , які упаковано до паперового конверту, жіночу куртку білого кольору, плаття світло-коричневого кольору, колготки чорного кольору, носки сірого кольору, плаття світло-коричневого кольору, бюстгальтер синього кольору, труси сірого кольору, туфлі на високому підборі чорного кольору, які упаковано до різних картонних коробок, зазначені у постанові т. в. . начальника СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 16.01.2018, - ухвалено знищити; мобільний телефон марки «Samsung Galaxi Ji» IMEI-1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім карткою № НОМЕР_3 , який належить обвинуваченому ОСОБА_6 , зазначений у постанові т. в. о. начальника СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 16.01.2018 та який упаковано в спец пакет експертної служби МВС Україна №0096561, - ухвалено повернути ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «Lenovo» ІМЕІ-1: НОМЕР_4 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_5 , чорного кольору, каблучку з металу сірого кольору з вставленим білим каменем, перстень широкий з металу сірого кольору, дві сережки з металу жовтого кольору, що належали ОСОБА_9 , зазначені у постанові т. в. о. начальника СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 24.01.2018, - ухвалено повернути потерпілій ОСОБА_10 .

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 судові витрати: за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 10/147 від 05.050.2018 - 18023 гривень 35 копійок; за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 10/145 від 28.03.2018 - 2940817 гривень 17 копійок; за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 10/146 від 28.03.2018 - 4300 гривень 12 копійок; за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1187 від 19.03.2018 - 715 гривень.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

15 січня 2018 року приблизно о 03 годині, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи напроти будинку АДРЕСА_2 , на дамбі, що на березі річки Тересва, у ході сварки із громадянкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, протиправно, з метою заподіяння їй смерті, схопив її обома руками за шию та почав душити, після чого, наніс ребром долоні правої руки удар в область шиї, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді двобічних переломів під`язичної кістки з крововиливами в м`язи шиї та множинними обмеженої форми синцями на передньо-бокових поверхнях шиї, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 18 від 06 лютого 2018 року, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як є небезпечні для життя. Від отриманих ударів потерпіла ОСОБА_9 впала у воду русла річки Тересва за вищевказаною адресою, де і настала її смерть, внаслідок механічної асфіксії через утоплення громадянином ОСОБА_6 , що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 18 від 06 лютого 2018 року.

Окрім того, 15 січня 2018 року приблизно о 03 годині 10 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи напроти будинку АДРЕСА_2 , на дамбі, що розташована на березі річки Тересва, діючи з прямим умислом, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, який виник у нього після умисного протиправного заподіяння смерті громадянці ОСОБА_9 , викрав з правої кишені куртки трупа ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Lenovo А2020А40», вартість якого згідно з висновком експерта № 11/87 від 19.03.2018 становить 1424 гривні 17 копійок, після чого, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 зняв з вух ОСОБА_9 золоті сережки вагою 2,65 грам, вартістю 1620 гривень 34 копійки, а також з пальців рук каблучку з каменем, виготовлену з срібла, вагою 3,15 грам, вартістю 28 гривень 04 копійки, каблучку з металу сірого кольору вартістю 35 гривень, і заволодівши викраденим, покинув місце скоєння кримінальних правопорушень.

Цими діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені, відповідно ч. 1 ст. 115 КК України (вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині) та ч. 1 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна - крадіжка).

В апеляційній скарзі захисниця обвинуваченого, адвокатка ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок є незаконним. Посилається на те, що матеріали кримінального провадження не містять переконливих доказів причетності ОСОБА_6 до вбивства ОСОБА_9 та крадіжки, окрім його свідчень проти себе після застосування з боку працівників поліції незаконних методів слідства, а саме катування та побиття ОСОБА_6 і погроз йому. Зазначає, що незаконні методи слідства працівники поліції застосовували і до всіх свідків чоловічої статі, що безпосередньо мали будь-яке відношення до події, яка мала місце у період 14-15.01.2018, а свідок ОСОБА_11 під час досудового розслідування обмовила ОСОБА_6 на грунті ревнощів. Апелянтка також стверджує, що ОСОБА_6 не був знайомий із ОСОБА_9 та ніколи її не бачив і у момент коли подія мала місце не перебував у смт Дубове Тячівського району. Крім того, посилається на те, що викладені в обвинувальних актах щодо ОСОБА_6 обставини кримінальних правопорушень не відповідають наявним у матеріалах кримінального провадження доказам та фактичним обставинам кримінального провадження. Разом із тим, на думку апелянтки, протоколи огляду місця події, протокол обшуку жилого приміщення ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , який проведено за відсутності їх власників та технічної фіксації, протокол відтворення місця події, є недопустимими доказами, так як складені та оформлені з порушенням вимог ч. 1 ст. 84, ст. 104, ст. 223 КПК України. Просить вирок щодо ОСОБА_6 скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисниці - адвокатки ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілої ОСОБА_10 та її представника - адвоката ОСОБА_13 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що: потерпіла та її представник належним чином повідомлені про час та місце розгляду кримінального провадження; відомостей про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін від потерпілої та її представника не надходило; прокурор, обвинувачений та захисниця не заперечували щодо проведення судового засідання без участі потерпілої та її представника; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість вироку підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що у підтвердження встановлених обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінально-караних діянь суд першої інстанції у вироку не навів будь-яких доказів.

Окрім того, суд першої інстанції у підтвердження висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень послався у вироку на докази, яким не дав аналізу, а саме: протокол огляду телефону марки «Samsung Galaxi Ji»; протокол огляду телефону, належного ОСОБА_14 ; заява -клопотання ОСОБА_15 від 21.02.2018 та протокол від 22.02.2018 про огляд предмету та відеозапису; заява-клопотання ОСОБА_16 від 21.02.2018 та протоколу від 22.02.2018 про огляд предмету та відеозапису; заява-клопотання ОСОБА_17 від 21.02.2018 та протокол від 22.02.2018 про огляд предметів та відеозаписів; заява-клопотання ОСОБА_18 та протокол від 22.02.2018 про огляду предмету та відеозапису; протокол від 22.02.2018 огляду предмету та відеозапису з камер відеоспостереження на будівлі Дубівської селищної ради в смт Дубове, вул. Гагаріна, 37, Тячівського району; письмовий хронометраж руху ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (не зазначено на підставі чого зроблено висновок про те, що саме ОСОБА_6 був цією особою).

Апеляційним судом також встановлено, що 11.03.2020 розпочато судовий розгляд кримінального провадження, і під час судового засідання здійснено допит потерпілої, при цьому, судом першої інстанції не вирішено клопотання прокурора про обсяг доказів, що підлягають дослідженню судом першої інстанції.

Із журналу судового засідання від 01.04.2021 вбачається, що дослідження доказів, наданих прокурором тривало 4 хвилини, при цьому не вбачається, які саме докази досліджувались (т. 4, а. к. п. 59).

Письмові докази, надані прокурором, суд першої інстанції приєднав до матеріалів справи, надавши їм оцінку в нарадчій кімнаті, чим порушив принцип безпосередності дослідження судом доказів.

Так, як убачається зі змісту вироку, обвинувачений ОСОБА_6 вказував на застосування щодо нього під час досудового розслідування психологічного та фізичного тиску з боку працівників поліції, внаслідок чого він обмовив себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (т. 8, а. к. п. 70).

При цьому колегія суддів бере до уваги і те, що апелянтка в апеляційній скарзі також посилається на те, що працівники поліції застосовували щодо ОСОБА_6 незаконні методи слідства, а саме катування та побиття ОСОБА_6 , у зв`язку з чим ОСОБА_6 обмовив себе у скоєнні кримінальних правопорушень. Апелянтка - адвокатка ОСОБА_7 також зазначає, що незаконні методи слідства працівники поліції застосовували і до всіх свідків чоловічої статі, що безпосередньо мали будь-яке відношення до події, яка мала місце у період 14-15.01.2018.

Свідок ОСОБА_14 під час судового розгляду стверджувала, що працівники поліції здійснювали щодо неї психологічний тиск, у зв`язку з чим вона обмовила обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Всупереч приписів, передбачених частиною шостою статті 206 КПК України вказані показання обвинуваченого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_14 та доводи апелянтки предметом перевірки та відповідної оцінки не були і жодні рішення за результатами їх перевірки не приймались.

Крім того, суд першої інстанції, посилаючись на протокол огляду місця події від 15.01.2018 (т. 8, а. к. п. 73) як на доказ вини ОСОБА_6 , зазначив, що ОСОБА_6 курив сигарети марки «Бонд», про що не вказується у цьому протоколі огляду.

Також апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції: не проаналізував показання свідка ОСОБА_14 , надані у порядку ст. 225 КПК України під час досудового розслідування слідчому судді, не дав їм відповідної оцінки, у тому числі на підтвердження (спростування ) вчинених ОСОБА_6 дій; не проаналізував дані слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 , не дав йому відповідної оцінки, у тому числі на підтвердження (спростування ) вчинених ОСОБА_6 дій.

Із журналу судового засідання від 08.06.2021 вбачається, що судом переглянуті покази свідка ОСОБА_14 (т. 4, а. к. п. 85-86), однак після цього свідок ОСОБА_14 судом першої інстанції не допитувалась.

Із журналу судового засідання від 26.11.2020 (т. 3 а. к. п. 189-190) убачається, що адвокатка ОСОБА_7 надала суду докази, які приєднано до справи та вирішено прослухати свідчення одного зі свідків після допиту всіх свідків у кримінальному провадженні.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що адвокатка ОСОБА_7 08.02.2022 подала клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів (т. 4, а. к. п. 182-183), однак це клопотання судом не розглядалось і рішення з цього приводу не приймалось.

Крім того, судом першої інстанції не вирішено письмове клопотання адвокатки ОСОБА_7 про визнання доказів недопустимими, у судовому засіданні не було оголошено цивільного позову.

Суд першої інстанції визнав за необхідне дослідити у судовому засіданні речові докази (т. 8 а. к. п. 33), однак під час судового розгляду були досліджені тільки мобільний телефон, належний ОСОБА_6 , та туфлі потерпілої, а інші речові докази судом першої інстанції не досліджувались, мотиви не дослідження інших доказів суд у вироку не навів (т. 8, а. к. п. 59).

Окрім наведеного вище, апеляційним судом встановлено, що зміст вироку не є повністю ідентичним звукозапису проголошення вироку, який міститься на технічному носії.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вирок не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Наведене вище свідчить про те, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що в свою чергу свідчить про неповноту судового розгляду, а саме судом не досліджувались обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

З огляду на наведене, викладені у вироку висновки визнаються такими, що не підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, належним чином невмотивованими та необґрунтованими, що в свою чергу свідчить про неповноту та поверховість при дослідженні фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 185 КК України, а також про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 370, 373 цього Кодексу щодо законності та вмотивованості судового рішення.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сторонами кримінального провадження не заявлялись клопотання про дослідження апеляційним судом тих чи інших доказів на спростування (підтвердження) доводів апеляційної скарги, що адвокатка ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просила вирок скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про незаконність вироку, ухваленого щодо ОСОБА_6 .

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційній скарзі доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При вирішенні питання в частині запобіжного заходу, апеляційний суд враховує положення ст. 419 КПК України, а також ст. ст. 177, 194 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані вище висновки підтверджуються тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , за що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що свідчить про те, що усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому, на переконання апеляційного суду, наведені вище обставини викликають необхідність тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2022 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_6 - скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Встановити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до 14.12.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: