Справа № 522/967/24
Провадження № 1-кс/522/457/24
УХВАЛА

05 лютого 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Тарутинським районним судом Одеської області скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого старшого слідчого СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 22.12.2023 року про закриття кримінального провадження №0000679 від 16.12.2023 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

психолога ОСОБА_6 ,

дитини ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000679 від 22.12.2023 року.

Зазначена скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.09.2023 року ОСОБА_8 не повернулась до дому, мати подала заяву до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, але там їй повідомили, що дівчинка знаходиться у відділі поліції та попросили надати документи.

Вранці ОСОБА_3 прийшла до ВП, але їй повідомили, що їй необхідно звернутись до служби у справах дітей Приморської РА ОМР, де їй сказали, що донька у лікарні.

06.09.2023 року ОСОБА_3 прийшла до ВП, де їй повідомили, що її доньку передададуть під опіку шляхом звернення до суду.

З цього часу, як зазначає ОСОБА_3 , вона не має можливості поспілкуватись з дитиною та взагалі не знає чи вона жива.

16.10.2023 року ОСОБА_3 звернулась з заявою до ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146-1 та ч. 1 ст. 36 КК України, але її заява залишилась без належного, на її думку, реагування.

Слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2023 року було зобов`язано уповноважених осіб ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області внести відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 16.10.2023 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Однак, як стверджує ОСОБА_3 , працівники поліції відомостей до ЄРДР не вносили, у зв`язку з чим вона звернулась до ТУ ДБР, що розташоване у м. Миколаєві.

11.01.2024 року ОСОБА_3 зателефонували з ВП та запросили прийти та ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, таким чином скаржниця у ВП дізналась, що за її заявою було розпочато кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України, яке було закрито постановою слідчого від 22.12.2023 року.

Зазначену постанову слідчого скаржниця вважає необґрунтованою та такою, що ухвалена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального правопорушення. На думку скаржниці, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам справи, завдання кримінального провадження не виконані.

У судовому засіданні ОСОБА_3 наполягала на задоволенні скарги.

Прокурор та слідчий просили суд відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Крім того, прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 слідчому судді надано письмові заперечення, відповідно до яких скарга ОСОБА_3 є безпідставною, ґрунтується на надуманих фактах та обставинах, і зазначена скарга є лише інструментом для заявника з метою отримання під свій контроль неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , 2008 року народження, яка через вчинення стосовно неї протиправних дій з боку своєї матері ( ОСОБА_3 ), самостійно звернулась до органів поліції з проханням відібрати її у матері. Як наслідок перевірки фактів, які були викладені неповнолітньою ОСОБА_7 , її в теперішній час поміщено у закладу Центру соціально психологічної реабілітації дітей, де вона знаходиться на повному державному забезпеченні. Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину від 04.09.2023, складеного інспектором сектору ювенальної превенції ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 самостійно звернулась до органів поліції. Викладене свідчить про те, що під час проведення досудового розслідування не знайшли підтвердження факти, які були викладені у заяві ОСОБА_3 , на підставі якої було зареєстроване кримінальне провадження і напроти, було встановлено, що стосовно неповнолітньої ОСОБА_7 не вчинялось жодних протиправних дій, про що зазначає заявник.

Судове засідання проводилось за участі неповнолітньої ОСОБА_7 та психолога О. Кіселар. При цьому, дівчинка категорично заперечувала те, що у дитячому закладі її утримують без її згоди, зазначала, що спілкування з матір`ю не бажає, оскільки остання знущається з неї та годує їжею зі смітника, не дає спілкуватись з друзями, ображає.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відомості до ЄРДР за №0000679 було внесено 16.12.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2023 року, якою було зобов`язано уповноважених осіб ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області внести відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 16.10.2023 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Досудове розслідування проводилось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 самостійно звернулась до органів поліції з проханням вилучити її з родини через насильство з боку матері, при цьому ОСОБА_3 притягалась до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,1 ст. 184, 173-2 КУпАП за відповідні дії відносно доньки ОСОБА_7 .

Слідчим під час досудового розслідування проведено певний обсяг слідчих дій, зокрема допитано як свідків мати дитини, інспектора служби ювенальної поліції, начальника служби у справах дітей, проведено бесіду з неповнолітньою ОСОБА_7 , надіслано запити та отримано відповіді зі школи, де навчалась неповнолітня та поліклініки, де вона перебувала на обліку, отримано психологічний висновок щодо стану дитини.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000679 від 22.12.2023 року, було закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно з ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, пунктом 3 ч. 1 вказаної статті КПК України передбачено право заявника, потерпілого, його представника чи законного представника оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до положень Глави 24 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Метою досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За результатами проведеного досудового слідства у кримінальному провадженні не встановлено будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про наявність події злочину передбаченого ознаками ч. 1 ст. 115 КК України.

Обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 , не знайшли свого об`єктивного підтвердження у ході проведення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження та спростовуються належно зібраними і достовірними доказами, які у сукупності не суперечать один одному.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Частиною 1 статті 115 КК України встановлено кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В ході перевірки відомостей, вказаних у скарзі заяві ОСОБА_3 , не встановлено факту зникнення безвісно її доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи вчинення стосовно останньої протиправних дій насильницького характеру, заподіяння смерті, у тому числі. Натомість встановлено, що дитина знаходиться у безпеці у закладі психологічної реабілітації дітей та просить вилучити її з родини, оскільки її мати ображає її, використовує щодо неї фізичний вплив та психологічне насилля, не забезпечує всім необхідним для життя та розвитку.

Пояснення у судовому засіданні дитина давала у присутності психолога, слідчим суддею не вбачається жодних ознак того, що дівчинка не розуміє власних вчинків та слів.

Факти, викладені у запереченнях прокурора ОСОБА_10 , підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема допитом самої скаржниці ОСОБА_3 від 20.12.2023 року, а також поясненнями, допитами, характеристиками та висновками педагогів та психологів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення здійснюється, коли встановлено, що подія, з приводу якої внесені відомості до ЄРДР, була результатом вчиненого особою діяння, яка сама по собі не є кримінальним правопорушенням, оскільки відсутній хоча б один із елементів складу злочину, або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, яка кореспондується з ч. 5 ст. 40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора, слідчого. Таким чином, слідчий правомірно визначив перелік слідчих дій, проведення яких забезпечило з`ясування відсутності складу злочину.

Згідно з ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Глава 19 КПК України визначає форму та регламентує порядок проведення досудового слідства. Разом з цим необхідно зауважити, що відсутній чіткий перелік процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити під час досудового розслідування з метою закінчення. Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, самостійно визначає обсяг дій, достатніх за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Таким чином, слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

На думку слідчого судді, сумніви скаржника про неповноту проведеного розслідування є припущеннями, жодним доказом не обгрунтовані, а тому до уваги не приймаються.

Дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя вважає, що слідчий під час проведення досудового розслідування у відповідності до вимог ст. 223 КПК України вжив необхідні дії спрямовані на отримання (збирання) доказів та їх перевірку, дослідив та перевірив обставини, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, їм надано належну оцінку, досудове розслідування проведено із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування, з перевіркою всіх фактичних обставин справи, що може мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Доцільності проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій не вбачається, оскільки вони не здатні вплинути на наявні результати провадження. Не існує правової необхідності проводити інші процесуальні дії чи приймати процесуальні рішення у цьому кримінальному провадженні.

Відсутність ознак винної поведінки виключає у майбутньому пред`явлення підозри чи направлення обвинувального акту до суду, тому слідчий прийняв правильне процесуальне рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження, як єдиний законний спосіб завершення цього досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує правовий висновок, викладений у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18), а саме, що закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Інститут закриття кримінального провадження є одним з базових інститутів кримінального процесу, зокрема, за обставин, що об`єктивно виключають можливість кримінального переслідування. До таких обставин, насамперед, належать випадки відсутності події або складу кримінального правопорушення. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий при розслідуванні обставин цього кримінального провадження у цілому виконав вимоги щодо забезпечення всебічності та повноти дослідження. Оскаржувана постанова слідчого відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства, а висновок про закриття кримінального провадження є обґрунтованим.

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, слідчим суддею не встановлено, а у скарзі не наведено достатніх даних, які безумовно свідчать про неповноту проведеної перевірки та могли бути підставами для скасування правильно прийнятого остаточного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, скарга задоволенню не підлягає, при цьому скаржниці роз`яснено її право вирішувати спірні питання щодо місця проживання та виховання неповнолітньої доньки за приписами СК України та ЦК України.

Керуючись ст.ст. 303-307, 370-372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого старшого слідчого СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 22.12.2023 року про закриття кримінального провадження №0000679 від 16.12.2023 року, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09.02.2024 року о 12 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1