Провадження № 1-кс/344/8055/23
У Х В А Л А

07 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про часткове скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

В клопотанні вказано, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.10.2023 року задоволено клопотання Прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого територіального управління Державного бюро розслідувань Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000466. Ухвалою Івано-Франківського суду від 27.10.2023 року апеляційна скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах ПрАТ «Українська іноваційно-фінансова компанія» залишена без задоволення. З 04 жовтня 2023 року ПрАТ «Українська іноваційно-фінансова компанія» позбавлено можливості здійснювати видаткові операції з арештованих рахунків на виплату заробітної плати, комунальних платежів, орендних платежів, оскільки резолютивна частина ухвали передбачає видаткові операції до бюджетів усіх рівнів. Товариство не в змозі самостійно вирішити питання щодо виплати заробітної плати працівникам, з урахуванням наявного арешту рахунків. На сьогоднішній день чисельність працівників підприємства налічує 6 осіб. Місячний фонд заробітної плати складає 208000, 00грн. Відповідно всі наявні працівники залишились без заробітної плати та засобів до існування. Накладення арештів на грошові кошти, які перебувають на банківських рахунках ПрАТ «Українська іноваційно-фінансова компанія» з забороною відчуження, розпорядження та користування ними в будь-який спосіб фактично паралізує роботу підприємства.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала клопотання з підстав, які в ньому наведені, просила клопотання задовольнити, оскільки через накладення арешту на грошові кошти всі наявні працівники ПАТ «Українська іноваційно-фінансова компанія» залишились без заробітної плати та засобів до існування.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання, зазначила, що 04.10.2023 року накладено арешт ухвалою Івано-Франківського міського суду, 27.10.2023 року Івано-Франківським апеляційним судом ухвалу від 04.10.2023 року залишено без змін, стороною заявника не долучено відомостей про відкриті рахунки на даний час, нічим не підтверджується заборгованість, наведена в клопотанні, клопотання належним чином необґрунтовано та задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до загальнодоступної інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2023 року клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР 16.04.2021 р. № 0000466 задоволено.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду залишено без змін ухвалу Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2023 року.

Як вбачається із п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майнадля підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З аналізу вищевказаних норм Кримінального процесуального кодексу України можна зробити висновок, що, якщо при вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчим суддею встановлено, що обмеження права власності, спричинене застосуванням вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, не співрозмірне завданням кримінального провадження, а наслідки такого арешту мають негативні наслідки для третіх осіб, то арешт майна підлягає скасуванню в тій мірі, в якій це необхідно для відновлення порушених прав третіх осіб.

При цьому, необґрунтованість арешту майна обумовлена не відсутністю підстав для його застосування, а неспіврозмірністю обмеження права власності та його негативних наслідків, зокрема, невиплати заробітної плати працівникам, завданням кримінального провадження.

Так, згідно зі ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Проаналізувавши вказані норми, слідчий суддя дійшов висновку, що право на оплату праці є беззаперечним, охороняється державою, а виплати по заробітній платі здійснюються першочергово.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність скасування арешту в частині заборони на здійснення видаткових операцій з виплати заробітної плати, перерахування комісії банку для здійснення розрахунково-касового обслуговування рахунків підприємства з зарахування заробітної плати працівникам.

Так в ст. ст. 7, 26 КПК України проголошено диспозитивність при вирішенні кримінальних процесуальних спорів.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

клопотання задовольнити частково;

скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2023 року на грошові кошти, які перебувають на банківських рахунках ПрАТ «Українська іноваційно-фінансова компанія» (код 25198262) в:

АТ «Перший інвестиційний банк» (МФО 300506): НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ;

АТ «Банк Кредит Дніпро» (МФО 305749): НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ;

АТ «Сенс банк» (МФО 300346): НОМЕР_7 ;

АТ «ОЩАДБАНК» (МФО 300465): НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 ;

ПАТ «МТБ Банк» (МФО 328168): НОМЕР_12 ; НОМЕР_13 ; НОМЕР_14 в частині заборони на здійснення видаткових операцій з виплати заробітної плати, перерахування комісії банку для здійснення розрахунково-касового обслуговування рахунків підприємства з зарахування заробітної плати працівникам;

в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1