Провадження № 1-кп/161/1392/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 09 жовтня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4

законного представника потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001763, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 18.09.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ківерці Волинської області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, гр.України, з вищою освітою, вдови, має на утриманні троє дітей, не працюючої, ІІІ групи інвалідності, не судимої,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_4 18.06.2023 близько 13.00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Peugeot 5008» р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись ним зі сторони с.Озерце Луцького району, виїжджаючи із другорядної дороги та здійснюючи маневр повороту ліворуч на автошлях Р-14 сполученням «Луцьк-Дольськ», поблизу села Дачне Луцького району, не уважно стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагувала на її зміну, не переконавшись, що здійснення відповідного маневру буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надала перевагу в русі іншому транспортному засобу, який рухався із сторони міста Ківерці Луцького району, внаслідок чого передчасно виїхала на головну дорогу, де відбулось зіткнення з автомобілем марки «Opel Omega» р.н.з.НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригодинеповнолітня потерпіла ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась на передньому правому пасажирському сидінні, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді лінійного перелому лобної кістки зліва, малої епідуральної гематоми лобної ділянки зліва, забою головного мозку легкого ступеню та підшкірної гематоми на лобній ділянці голови зліва, комплекс яких за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

-в порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, вона не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну; (д) створила своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху;

-в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, не надала дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

Таким чином, ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжке тілесне ушкодження, вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжке тілесне ушкодження визнала повністю. Суду дала показання, що 18.06.2023 в обідню пору керувала автомобілем марки «Peugeot 5008» р.н.з. НОМЕР_1 з сторони с.Озерце Луцького району, виїжджаючи із другорядної дороги та здійснюючи маневр повороту ліворуч поблизу села Дачне Луцького району, була не уважна, не переконалась, що здійснення маневру буде безпечним, і не надала перевагу в русі іншому транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Opel Omega» р.н.з.НОМЕР_2 . У вчиненому щиро розкаялася, ствердила про відшкодування матеріальної шкоди потерпілій на лікування та витрат закладу охорони здоров`я та просила суворо її не карати. Щодо наявного у неї права керування, пояснила, що автомобіль їй необхідний для потреб сім`ї, вона є вдовою, має на утриманні троє дітей, а тому забезпечує потреби сім`ї лише вона, в зв`язку з чим просила не позбавляти її права керування.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_5 повністю ствердила показання обвинуваченої щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляла, матеріальна шкода, пов`язана з заподіянням шкоди здоров`ю її доньки відшкодована. Щодо міри покарання, то просить обвинувачену суворо не карати, не призначати їй реального покарання у виді позбавлення волі, а також не позбавляти права керування транспортними засобами.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченою ОСОБА_4 , її винуватість у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження,підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.65 КК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що помякшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ст. ст.50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із позиції самої потерпілої сторони, оскільки у категорії справ, де форма вини є необережною, саме ця позиція, на думку суду, є визначальною: так, законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 безпосередньо в судовому засіданні ствердила про повне відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої обвинуваченою, яка щиро розкаялася у вчиненому, висловила жаль з приводу події злочину та щиро вибачилася за скоєне, в зв`язку з чим, вона просила обвинувачену суворо не карати (призначити покарання, що не буде пов`язане з відбуттям реальної міри покарання, а також не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування), враховуючи також і особу обвинуваченої, яка раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, вину визнала повністю, активно сприяла у розкритті вчиненого нею злочину, має постійне місце проживання, є вдовою, на її утриманні троє дітей (одна неповнолітня та двоє малолітніх); раніше не порушувала вимог ПДР України та не притягувалася до адміністративної відповідальності, тому суд, з врахуванням конкретних обставин даної справи та позиції законного представника неповнолітньої потерпілої щодо покарання, вважає, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України.

Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, суд враховує, що право керування транспортними засобами необхідне для потреб сім`ї (вона є вдовою, сама виховує та забезпечує потреби своєї сім`ї), при цьому враховує, що під час скоєння ДТП вона не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а також, що вона не притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення ПДР (протилежного в судовому засіданні не доведено), законний представник потерпілої також не наполягала на його застосуванні, тому суд не застосовує до обвинуваченої ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для її виправлення та попередження вчинення нею нових правопорушень та відповідатиме вимогам ст.50 КК України.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, повернути за належністю законним володільцям.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 26.06.2023, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст. 286 ч.2 КК України, призначивши покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- автомобілі марки «Peugeot» 5008 н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_3 , «Opel Omega» н.з. НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_4 ,що поміщені на територію спецмайданчику тимчасово затриманих транспортних засобів центру забезпечення ГУНП у Волинській області повернути за належністю законним володільцям, відповідно, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 26.06.2023 - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1