279/5559/23
1-кс/279/66/24

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єльськ, Краснодарського краю, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , стрільця взводу контр диверсійної боротьби в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, -
В С Т А Н О В И В:
Встановлено, що 26 серпня 2023 року близько 18 години ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину, яка розташована по АДРЕСА_3 , та пішов до магазину «Туровський», що по вул. Потапова 1, в с. Ушомир Коростенського району, де вживав алкогольні напої.
В той же час, біля вказаного магазину перебував малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який грався із своїм товаришем ОСОБА_9 та малолітньою сестрою ОСОБА_10 , які за своїми фізіологічними даними (зріст, тілобудова та зовнішній вигляд) виглядають як малолітні діти.
Побачивши вищевказаних малолітніх дітей, у ОСОБА_11 виник умисел на направлений на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітніх.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_12 , діючи з прямим умислом, який спрямований на вчинення дій сексуального характеру, з мотиву задовольнити свої сексуальні пристрасті, з метою розбещення малолітніх, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітніх, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до дітей та почав розмову, пропонуючи їм гроші та солодощі.
У свою чергу, ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаючи, що ОСОБА_5 є військовим, який захищає народ України та не може скривдити дітей, не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_11 , пішли з ним на контакт і почали спілкування.
Таким чином ОСОБА_12 привернув увагу дітей до себе і завоював їх довіру, для реалізації свого умислу та мети.
В подальшому, ОСОБА_12 перебуваючи за вказаною адресою, розуміючи, що ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є малолітніми і довіряють йому, попросив показати місце у селі Ушомир Коростенського району, де можна покупатись оголеним, на що малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , довіряючи військовому, який мав би їх захищати, погодились на пропозицію ОСОБА_11 і привели його до берега річки Уж, яка розташована неподалік від автобусної зупинки по вул. Київська вказаного села, однак ОСОБА_13 , не сподобалось вказане місце, так як там було багато людей, а він мав намір купатись при дітях оголеним.
Після чого ОСОБА_12 , почав реалізовувати свій злочинний умисел направлений на вчинення дій сексуального характеру, з мотиву задовольнити сексуальну потребу, посягаючи на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку дітей, розуміючи, що вони є малолітніми особами, тобто вони є особами, які не досягли 16 річного віку, в їх присутності роздягнувся, оголивши при цьому свої геніталії (статеві органи), тобто почав демонструвати свої статеві органи малолітнім дітям. В подальшому
ОСОБА_12 пішов купатись у річку та під час перебування у воді, з метою задовольнити свої сексуальні пристрасті, запропонував малолітнім дітям приєднатись до нього, однак діти відмовились.
Будучи незадоволеним відмовою дітей, ОСОБА_12 не досягнувши своєї мети, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел та в цьому ж місці, у цей же час, перебуваючи у річці повністю оголеним, під приводом очищення власного тіла від бруду, попросив малолітню ОСОБА_10 підійти до нього і доторкнутись до його оголеного тіла, чим інтелектуально розбещував малолітніх. Дана непристойна поведінка ОСОБА_11 , викликала у малолітньої ОСОБА_10 відчуття сорому та ніяковіння і вона відразу пішла додому, а малолітній ОСОБА_8 , не розуміючи ситуації, не усвідомлюючи умисних дій ОСОБА_11 , залишився з військовим на березі річки.
04.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Повідомлена підозра обґрунтовується :
-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_14 в якому викладені фактичні обставини відомі заявнику і де зазначено, що підозрюють військовослужбовця;
-протоколом огляду від 27.08.2023 в ході якого за адресою проживання потерпілого ОСОБА_8 , виявлені та вилучені грошові кошти які дитині надав військовий за розпусні дії;
-протоколом допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , у якому викладені обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого потерпілий впізнав військовослужбовця ОСОБА_5 ;
протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого останній показав місця вчинення вказаного кримінального правопорушення;
-протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_10 , яка розповіла про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення.
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю малолітнього свідка ОСОБА_10 , в ході якого остання розповіла про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , яка розповіла про відомі обставини вказаного кримінального правопорушення;
-висновком судово-психіатричного експерта №396-2023 яким встановлено, що малолітній потерпілий не схильний до навіювання та фантазування, спроможний втримати у пам`яті та інші психологічні аспекти вчинюваного відносно нього діяння.
-протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_9 , який розповів про відомі обставини вказаного кримінального правопорушення;
-матеріалами службового розслідування відносно військовослужбовця ОСОБА_5
іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Як особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Єльськ, Краснодарського краю, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення ставить питання про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що санкція ч. 2 ст. 156 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.
Таким чином, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким та містить безальтернативну міру покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий період часу.
Отже, усвідомлюючи вказане, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду.
Ризики незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином(п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню швидкого, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь-яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх.
З огляду на викладене, враховуючи наявність принципу безпосередності дослідження показань учасників кримінального процесу, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою неможливості використання в суді в якості доказів показання останніх.
Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, яка потребує з`ясування обставин вчинення злочину шляхом, зокрема, проведення допитів свідків, вказаний ризик має високий ступінь імовірності.
Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе гарантувати належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним спробам перешкоджати досудовому розслідуванню.
Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) має свій прояв в тому, що ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто раніше вчиняв кримінальне правопорушення та вчинив його вдруге. Крім того ОСОБА_5 підозрюється у злочині, який вчинив під час проходження військової служби із захисту цілісності і недоторканості території України та народу України, який вчинив відносно малолітньої особи, громадянина України, що може свідчити про те, що він не зацікавлений у належному виконанні службових обов`язків щодо захисту народу України і аналогічні злочини може вчиняти у місцях несення служби з більш тяжкими наслідками так як раніше вчиняв злочини.
З огляду на викладене існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, вчинення ним інших кримінальних правопорушень, зокрема і даної категорії.
Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не зможе гарантувати належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним спробам перешкоджати досудовому розслідуванню, так як підозрюваний зможе вільно пересуватись та вчиняти нові злочини.
Ризик перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) випливає з того, що ОСОБА_5 наразі являється діючим військовослужбовцем та може залучатись в подальшому до виконання бойових завдань або бути
відрядженим чи відкомандированим до іншої місцевості для проходження військової служби що буде унеможливлювати ефективне проведення досудового розслідування відносно підозрюваного. Зокрема перешкоджатиме проведенню слідчих та процесуальних дій з підозрюваним.
Враховуючи те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відбувати за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці.
Одночасно просить у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, визначити необхідність виконання ним наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися із Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;
- здати свій паспорт громадянина України для виїзду закордон до органу досудового розслідування.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав і просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, як і заперечив свою причетність до інкримінованого злочину. Вказав, що має сім`ю, до якої входить цивільна дружина та троє її неповнолітніх дітей. Всі разом вони мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане житлове приміщення належить його цивільній дружині. Наразі він є військовослужбовцем в/ НОМЕР_2 і перебуває у відпустці, яка закінчується 18.01.2024 року. Після відпустки має намір повернутись на передову.
Захисник ОСОБА_6 вважає клопотання необґрунтованим і категорично заперечує проти його задоволення. В обґрунтування такої позиції вказав, що незрозуміло чому діти в такому віці без догляду вештались по населеному пункту. Також наведені ризики не містять жодного підгрунтя, оскільки як відомо в справі існує лише один свідок, проте, ні йому, ні його підзахисному про нього і його показання нічого невідомо. На всі виклик слідчого сторона захисту своєчасно з`являється і надалі зобов`язується виконувати всі вказівки слідчого, тому ризик ухилення відсутній. Жодним перешкод у розслідуванні з їх боку не чиниться, у зв`язку з чим доводи прокурора стосвно того, що ОСОБА_16 може повернутися на передову, що стане перешкодою у розслідуванні кримінального провадження не може розцінюватися як ризи, оскільки не виключено прийняття участі у відповідних діях в режимі відеоконференції.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що обрання підозрюваному запропонованого запобіжного заходу є доцільним, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать такої дієвості, оскільки контроль за виконання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відсутній.
Вислухавши слідчого, позицію підозрюваного та його захисника, думку прокурора та дослідивши матеріали клопотання встановлено, що відомості про вчинення злочину, передбаченого ст.156 ч.2 КК України, внесено до ЄРДР 27.08.2023 року за заявою ОСОБА_14 .
04.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ст.156 ч.2 КК України.
Внесене клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України, його копія вручена підозрюваному в передбачені законом строки.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частини 1, 2 ст.177 КПК України визначають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати
кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Частиною 4 вказаної норми Закону визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Клопотання мотивовано тим, що відповідно до вимог ст.184 ч.1 п.4 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у ст.177 ч.1 п.1, 3, 4, 5 КПК України.
Дослідивши клопотання, долучені до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши доводи сторони обвинувачення і сторони захисту, слідчий суддя вважає наявність всіх зазначених у клопотанні ризиків недоведеними.
Щодо існування ризиків встановлено, що в клопотанні слідчий зазначив про те, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість: переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому достовірних даних про існування зазначених ризиків до клопотання не подано, отже вказані ризики є лише припущенням, яке не ґрунтується на достовірних даних.
Фактично необхідність в застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стороною обвинувачення зводиться до санкції статті 156 ч.2 КК України, тобто до тяжкості покарання, яке може загрожувати підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні злочину.
Такі доводи сторони обвинувачення є неспроможними, оскільки сама по собі тяжкість покарання не може бути єдиною і достатньою підставою для обрання запропонованого запобіжного заходу, який би обмежував свободу пересування підозрюваного, який є військовозобов`язаний і виконує Конституційний обов`язок по захисту Батьківщини.
Особиста свобода є основоположною свободою, якою повинен мати змогу користуватися кожен. Позбавлення або обмеження свободи ймовірно матиме прямий і негативний вплив на здійснення багатьох інших прав. Звідси випливають основні принципи, які ЄСПЛ застосовує при розгляді справ за ст. 5 Конвенції, і, насамперед, принцип презумпції свободи.
Під час судового розгляду встановлено та підтверджено ризик можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, однак запобігти вказаному ризику можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Інші зазначені в клопотанні ризики є недоведеними, оскільки підозрюваний з`являється на всі виклики слідчого, ніякого впливу на інших учасників кримінального провадження не чинить, що не спростовується слідчим та прокурором.
Наведений у клопотанні ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, є необґрунтованим, оскільки обставини, на які посилається прокурор, а саме відрядження підозрюваного для виконання обов`язків військової служби, не є таким, що залежать від волевиявлення підозрюваного, отже не можуть бути оцінений слідчим суддею як підстава для обрання запобіжного заходу.
В ході розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, сім`ю, до складу якої входять неповнолітні діти, забезпечує життєдіяльність родини, що вказує на стійкі соціальні зв`язки. Також проходить службу в ЗСУ, що в свою чергу вказує на характеристику особи , при цьому за місцем служби характеризується позитивно.
Доводи прокурора з приводу того, що перебування на службі ускладнить проведення слідчих дій не можуть розцінюватись як ризик, оскільки проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, захист суверенітету і територіальної цілісності України є справою всього Українського народу, тому роль у захисті суспільних інтересів в умовах діючого в Україні воєнного стану, коли рахується кожен боєць на передовій, переважає над необхідністю досягнення дієвості цього провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту .
З огляду на встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення на підставі доказів, долучених до клопотання, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, запобігти встановленому ризику можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж запропонований, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК України.
Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного доцільним та обґрунтованим є на час досудового провадження обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Строк дії запобіжного заходу визначається в межах строку досудового розслідування, визначеного відповідно до ст.219 ч.1 абз.3п.2 КПК України, який в даному провадженні закінчується 4.03.2024 року .
Керуючись ст.131, 132, 176, 179, 193, 194, 196, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 04.03.2024 року.
Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
-не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований або проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду та в разі неможливості прибуття завчасно повідомляти слідчого, прокурора, суд;
-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання.
Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.
Слідчий суддя: ОСОБА_1