Справа №505/4997/23
пр. №1-кп/505/664/2023
25.12.2023 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гонората Котовського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості - ОСОБА_5 , приблизно в квітні 2022 року, точного дня та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, перебуваючи на південно-східній околиці с. Затишшя Подільського району Одеської область в лісосмузі під деревом знайшов пістолет моделі «EKOL MAJOR» № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А., та в цей час у останнього виник умисел на його незаконне, тобто без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам визначеним п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 зі змінами, «Положення про дозвільну систему» затверджене постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 зі змінами, придбання, перенесення та подальше зберігання без мети збуту, за місцем свого фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, розуміючи настання кримінальної відповідальності за незаконне придбання та подальше зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підняв вище вказаний пістолет та почав зберігати при собі, таким чином здійснив його незаконне придбання.
В подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на незаконне зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, переніс вказаний пістолет до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно його зберігав до 11.08.2023 року, без передбаченого законом дозволу.
11.08.2023 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 вилучено перероблену саморобним способом, гладкоствольну вогнепальну зброю, калібру 9 мм Р.А., самозарядний пістолет моделі «EKOL MAJOR» № НОМЕР_1 .
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, перенесення та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.
Згідно даної угоди прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сприяв слідству у розкритті даного злочину, розкаявся у скоєнні кримінального правопорушення.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести підозрюваний ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України з випробуванням з іспитовим строком, який визначить суд.
Отримана згода прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваного ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 на призначення вищевказаного покарання.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_5 .
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
В підготовчому судовому засідання прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст.263 КК України узгоджене сторонами.
Захисник ОСОБА_4 також просила суд затвердити вищевказану угоду про визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 шляхом опитування повідомив суду про визнання своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення за ч.1 ст. 263 КК України, добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором, за участю захисника затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Відповідно до ст. 468; п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України за ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином.
Узгоджена угодою про визнання винуватості міра покарання для ОСОБА_5 з урахуванням його характеризуючих даних відповідає чинному законодавству.
Щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, згідно ст. 66 КК України судом визнаються, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди з прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди про визнання винуватості та наслідки її невиконання.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
З наведених вище підстав, вивчивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, на підставі ч.2 ст.474 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення». Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».
Під час досудового слідства ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 124 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 472-476, ч. 15 ст.615 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості від 01 грудня 2023 року призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.08.2023 року на три банки в яких знаходяться металеві шари зовні схожі на «дріб», які поміщено до сейф-пакету № PSP 3226949; чотири кулі марки «три шари», які поміщено по сейф-пакету № PSP 1358165; три патрона 16 калібру, які поміщено до сейф-пакету № PSP 1358163; пістолет із маркуванням «EKOL MAJOR» із нумерацією на ньому «EMIR 2-20060341», в магазині якого містилось три набої до нього - поміщені до картонної коробки та опечатано; предмет зовні схожий на рушницю із номерами на ньому № НОМЕР_2 , який поміщений до картонної коробки.
Речові докази, а саме: три банки в яких знаходяться металеві шари зовні схожі на «дріб», які поміщено до сейф-пакету № PSP 3226949; чотири кулі марки «три шари», які поміщено по сейф-пакету № PSP 1358165; три патрона 16 калібру, які поміщено до сейф-пакету № PSP 1358163; пістолет із маркуванням «EKOL MAJOR» із нумерацією на ньому «EMIR 2-20060341», в магазині якого містилось три набої до нього - поміщені до картонної коробки та опечатані; предмет зовні схожий на рушницю із номерами на ньому № НОМЕР_2 , який поміщений до картонної коробки, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Подільського РУП ГУНП в Одеській області знищити.
Вирок може бути оскаржений, до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1