ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Семенки Барського району Вінницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонер, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

13.07.2023 близько 19:00 ОСОБА_3 знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник конфлікт з сусідкою. Під час суперечки ОСОБА_3 умисно наніс кулаком лівої руки один удар у праву скроню ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_3 , тримаючи у правій руці металеву арматуру розміром близько одного метра, нею завдав три удари по руках та лівій нозі ОСОБА_6 . Унаслідок чого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 48 від 14.07.2023, у ОСОБА_6 виявлено: синці по зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині, по заднє-зовнішній поверхні правого передпліччя у середній третині, по внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, правій скроневій ділянці голови, синець та збиту рану по задній поверхні правого ліктьового суглобу; садна по зовнішній поверхні правої кисті у ділянці 2, 3, 4 п`ясткових кісток, у ділянці основної фаланги 1-го пальця правої кисті, синець та садна у ділянці основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні на початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального проступку заперечив. Пояснив, що у них з сусідкою тривалий час конфлікт через те, що сусіди облаштували ринви так, що під час дощу уся вода від сусідів тече на подвір`я до обвинуваченого. У той день йшов дощ, обвинувачений хотів відкинути трубу, якою йде вода. У цей час потерпіла ОСОБА_7 вийшла до нього з вилами, направила вила в обличчя ОСОБА_8 . ОСОБА_8 схопив вила, послизнувся, вирвав вила і потерпіла впала на бляху, якою відгороджені подвір`я, а ОСОБА_8 впав на відмостку свого будинку. У цей час вибігли донька і зять ОСОБА_7 . Зять ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_8 арматурою по руках.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що обвинувачений каже неправду, усе відбувалось так, як зазначено у обвинувальному акті. Доповнила, що 13.07.2023 близько 19:00 вона випасала на своєму подвір`ї корову, йшов дощ. У цей час сусід ОСОБА_8 палицею намагався збити ринву, вона зробила йому зауваження. У відповідь він її вдарив. Потім почав бити, тягнув. Вибігла дочка потерпілої і відтягнула потерпілу від ОСОБА_8 .

На запитання прокурора потерпіла уточнила, що палиця, з якою був ОСОБА_8 , - залізна. Коли ОСОБА_8 почав її бити, то вона кричала. Ринви у них в будинку з 1987 року, ніяка вода до сусіда не тече. Навпаки він копає попід межу якусь траншею, і вона боїться, що у них зсунеться будинок.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона донька потерпілої. Ввечері 13.07.2023 вона була на кухні у будинку, а мама на подвір`ї випасала корову. Коли свідок почула мамин крик, то одразу вибігла на двір і бігла на крик. Коли вона побачила свою маму і ОСОБА_8 , то мама була спиною до неї, а ОСОБА_8 обличчям до свідка. ОСОБА_8 бив ОСОБА_10 металевим прутом по руках, потім почав тягнути до себе, а свідок вхопила маму і тягнула до себе. ОСОБА_8 послизнуся і впав, у нього з рук випав прут і свідок його забрала. Після цих подій, свідок відвела маму до будинку і вони викликали поліцію і швидку допомогу.

На запитання прокурора свідок пояснила, що бачила у мами тілесні ушкодження, з голови і рук текла кров, руки були побиті.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 13.07.2023 ввечері він був у будинку, а його дружина ОСОБА_6 на подвір`ї випасала корову. Вони з донькою почули крик ОСОБА_6 та донька вибігла на подвір`я. Свідок не міг швидко вибігти, оскільки має проблеми з ногами. Коли донька привела ОСОБА_10 у будинок, то у неї текла кров з голови та були побиті руки.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що живе по сусідству з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . 13.07.2023 ввечері, коли був дощ, свідок чула з їхніх подвір`їв крики, але нічого не бачила.

Під час судового розгляду були досліджені такі письмові докази, що надані стороною обвинувачення:

- протокол прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 14.07.2023, відповідно до змісту якого 13.07.2023 близько 19:00 на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник раптово, ОСОБА_3 наніс їй тілесні ушкодження;

- висновок експерта № 48 від 14.07.2023, відповідно до даних якого у ОСОБА_6 : 1) виявлено: синці по зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині, по заднє-зовнішній поверхні правого передпліччя у середній третині, по внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, правій скроневій ділянці голови, синець та збиту рану по задній поверхні правого ліктьового суглобу; садна по зовнішній поверхні правої кисті у ділянці 2, 3, 4 п`ясткових кісток, у ділянці основної фаланги 1-го пальця правої кисті, синець та садна у ділянці основної фаланги 5-го пальця лівої кисті; 2) за медико-морфологічними ознаками вказані ушкодження виникли унаслідок травмуючої дії удару (контрудару), тертя твердим тупим (чи іншим) предметом, за давністю утворення можуть відповідати терміну, що вказаний у постанові, 13.07.2023 та за ознакою тривалості розладу (не більше як шість днів), - належать до легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я (п. 2.3.2. "б" "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" 1995 року);

- протокол огляду місця події від 14.07.2023 з фототаблицями, що був проведений у присутності понятих за участю потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якого було оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; під час огляду території, біля підсобного приміщення було виявлено арматуру (близько 1 метра), ззовні схожу на металеву; виявлений предмет ОСОБА_6 добровільно видала працівникам поліції у якості речового доказу, який було поміщено до білого поліетиленового мішка; під час огляду території вказаного вище домоволодіння будь-яких інших предметів виявлено та вилучено не було;

- постанова про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 14.07.2023, відповідно до якої металеву арматуру довжиною біля 1 метра, яку поміщено до поліетиленового мішка із роз`яснювальною биркою, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000069 та поміщено до кімнати зберігання речових доказів Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області;

- квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 58 від 14.07.2023;

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.07.2023 з ілюстративними таблицями, що проводився у присутності понятих на місці події за адресою: АДРЕСА_1 за участі потерпілої ОСОБА_6 ; у ході проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 продемонструвала, як її сусід ОСОБА_13 металевою арматурою зривав ринву, яка прикріплена до підсобного приміщення; продемонструвала як ОСОБА_13 перейшов на територію вказаного вище домоволодіння; продемонструвала на статисту як ОСОБА_13 підійшов до неї у притул та кулаком лівої руки завдав один удар у голову при цьому, тримаючи у правій руці металеву арматуру; продемонструвала на статисту механізм нанесення тілесних ушкоджень вказаним вище предметом; проімітувала як ОСОБА_13 металевою арматурою завдав їй два удари по правій руці та два удари по лівій руці. Після цього, ОСОБА_8 , тримаючи даний предмет у правій руці, лівою рукою схопив за одяг на грудях потерпілу та тягнув за підсобне приміщення до території свого домоволодіння.

Витяг з ЄРДР, рапорт старшого інспектора-чергового ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 від 13.07.2023, що надані прокурором, стверджують допустимість доказів, здобутих у ході досудового розслідування та досліджених у ході судового розгляду.

Суд вважає показання обвинуваченого ОСОБА_3 обраним способом захисту, оскільки вони суперечать даним інших доказів (пояснень потерпілої, свідків та письмових доказів) щодо обставин події. При цьому показання потерпілої, свідків та дані письмових доказів є узгодженими між собою.

У судових дебатах захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та вважає, що обвинувачення необґрунтоване, свідками є родичі потерпілої, тому вони можуть бути зацікавленими.

Щодо твердження захисника про те, що свідками є лише родичі потерпілої, то суд зауважує таке. Відповідно до положень статті 352 КПК України перед допитом свідків суд встановлював відомості про них, у тому числі у яких стосунках свідки з обвинуваченим і потерпілою, у цьому контексті стороною захисту не було повідомлено суду про наявність перешкод для допиту свідків, відтак суд приймає показання свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та були приведені до присяги.

При цьому стороною захисту не було заявлено про недопустимість чи недостовірність інших доказів, що подані стороною обвинувачення. Підстав для визнання доказів недопустимими чи недостовірними не було встановлено і судом.

Дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню за вчинений кримінальний проступок.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд ураховує: що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 раніше не судимий, що підтверджується даними вимоги ІЦ; посередньо характеризується за місцем проживання, що підтверджується даними довідки-характеристики Терешківського старостинського округу Барської міської ради Вінницької області від 18.07.2023 № 84; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується даними довідки Комунального некомерційного підприємства «Барська міська лікарня».

Обставин, що відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, тому дане питання судом не вирішувалося.

Вирішуючи питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, якщо так, то на чию користь та у якому розмірі, суд виходить із доведеності підстав і розміру позову.

Потерпілою у кримінальному провадженні було заявлено позов про стягнення на її користь з обвинуваченого 25000 грн моральної шкоди та 6000 грн витрат з надання правової допомоги.

У судовому засіданні потерпіла та представник потерпілої цивільний позов підтримали з підстав, викладених у ньому, та просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні щодо вирішення цивільного позову поклався на думку суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 заявлений цивільний позов не визнали повністю, оскільки вважають, що ОСОБА_3 кримінального правопорушення не вчиняв, відтак обов`язку відшкодовувати шкоду у нього нема.

Суд, заслухавши пояснення потерпілої, представника потерпілої, обвинуваченого, захисника, дослідивши позовну заяву, докази, надані в обґрунтування позовних вимог, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Визначаючись щодо розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд виходить з принципів розумності та справедливості, характеру злочину, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, та інших обставин, які мають істотне значення, таких як ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його матеріальний стан, що передбачено ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відтак, вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд виходить із такого. Під час заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим, потерпіла перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, тривоги, страху за своє життя та здоров`я, порушився її звичайний нормальний спосіб життя. Унаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, потерпіла і досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, який не визнавав своєї провини, не вибачився за вчинене. Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 завдано моральної шкоди вчиненим ОСОБА_3 кримінальним проступком, разом з тим, під час судового розгляду потерпілою не було доведено заподіяння моральної шкоди саме у розмірі 25000 грн. З огляду на викладені вище положення закону та встановлені обставини кримінального правопорушення, суд вважає, що розумним та справедливим відшкодуванням моральної шкоди ОСОБА_6 буде 10000 грн.

Визначаючись щодо позовної вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілого, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Потерпілою були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн, що підтверджується даними договору про надання правничої допомоги від 03.08.2023 та квитанції до прибуткового касового ордеру № 30 від 03.08.2023.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути понесені останньою витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, у розмірі 6000 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст. 118, 124, 127-129, 368, 370, 374, 376 КПК України та ст. 65-67 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 5000 грн (п`ять тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди та 6000 грн (шість тисяч гривень) за надання правової допомоги.

У решті позовних вимог відмовити.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: металеву арматуру довжиною біля 1 метра, яку поміщено до поліетиленового мішка із роз`яснювальною биркою, що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя