Справа № 308/9680/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кс/308/5086/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 погоджене прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000419 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 червня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Худльово, Ужгородського району, Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої, не одруженої, з середньоспеціальною освітою, тимчасово не працюючої,-

встановив:

01 листопада 2023 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000419 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 1 червня 2023 року близько 06 години 15 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи ввіреним їй технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito 110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись разом з пасажиром ОСОБА_7 , по автодорозі «М-6» сполученням «Київ-Чоп», зі сторони смт. Середнє, Ужгородського району у напрямку м. Мукачево, та проїжджаючи ділянку дороги, що на 788 км. мінус 200 м. між населеними пунктами смт. Середнє та с. Дубрівка, Ужгородського району, Закарпатської області, діючи всупереч вимог п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», п.п. б), д) п. 2.3. та п. 12.1. «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 які вступили в дію з 1 січня 2002 року, будучи самовпевненою, розраховуючи на свій незначний водійський досвід та навики керування транспортним засобом з 31.01.2023, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечила безпеку дорожнього руху, не обрала безпечну швидкість за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його руху у конкретних дорожніх умовах, що привело до втрати керування автомобілем та з`їзду його за межі проїзної частини автодороги на праве по ходу її руху узбіччя і кювет.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito 110» реєстраційний номер НОМЕР_1 гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: забій головного мозку з геморагічним компонентом, забій грудної клітки із двобічним пневмотораксом, розрив тонкого кишківника в ділянці дуодено-єюнального переходу, закритий багатоуламковий перелом проксимального метаепіфізу правої великогомілкової кістки зі зміщенням. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись 01.06.2023 від контакту з виступаючими частинами салону автомобіля при зіткненні його з перешкодою, та які стосовно живих осіб, відповідно до п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995р. № 6, зареєстрованих Miністерством юстиції України 26 липня 1995 року за № 255/791, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», п.п. б), д) п. 2.3. та п. 12.1. «Правил дорожнього руху», якими визначено:

п. 1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п. 1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

«безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїла у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», п.п. б), п. 2.3. та п. 12.1. «Правил дорожнього руху», які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілою ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які потягли за собою її смерть, а також п. 1.3., п. 1.5., п.п. д) п. 2.3. «Правил дорожнього руху», які сприяли порушенню вищевказаних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та введені в дію з 01 січня 2002 року.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

31.10.2023 гр. ОСОБА_4 у встановленому ст. ст. 42, 276, 277, 278, 481 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: рапортом оперативного чергового чергової частини ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 3081 від 01.06.2023, про ДТП з потерпілими; рапортом оперативного чергового чергової частини ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 3949 від 10.07.2023 про смерть ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою додатком до нього від 01.06.2023; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 № 109/23 від 08.08.2023; висновком судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/107-23/5596-ІТ від 24.07.2023, щодо технічного стану автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito 110» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП; висновком судової інженерно-транспортної (транспортно-трасологічної) експертизи № СЕ-19/107-23/5598-ІТ від 25.07.2023; висновком судової інженерно-транспортної експертизи обстави ДТП № СЕ-19/107-23/9246-ІТ від 25.10.2023, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 , знаючи про тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі на строк до 8 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, з метою уникнення відповідальності за вчинений нею злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

При цьому сторона обвинувачення вважає, що підозрювана може незаконно впливати на експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні (п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), які володіють відомостями щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Підозрювана ОСОБА_4 з урахуванням відомих їй обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини та впливати на понятих, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій - огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та складання схеми до нього, а також негативно впливати на судових експертів, які виконували наявні у матеріалах кримінального провадження висновки судових експертиз, що негативно вплине на хід досудового розслідування та/або до підбурювання дачі ними неправдивих показань, або відмови від надання таких, у разі виникнення необхідності допиту таких в суді.

Враховуючи вищевказане, прокурор просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши їй залишати житло за адресою АДРЕСА_1 без дзволу слідчого, прокурора або суду, строком на два місяці.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити його з наведених у ньому підстав.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні не заперечив застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак просив, застосувати його в нічний час та надати його підзахисній можливість влаштуватись на роботу, оскільки на її утриманні залишились двоє неповнолітніх сестер. Зазначив, що всі свідки допитані, потерпіла сторона до підозрюваної претензій немає.

Підозрювана ОСОБА_4 підтримала думку свого адвоката.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені першою ст.177 КПК.

31 жовтня 2023 року ОСОБА_4 у встановленому ст. ст. 42, 276, 277, 278, 481 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: рапортом оперативного чергового чергової частини ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 3081 від 01.06.2023, про ДТП з потерпілими; рапортом оперативного чергового чергової частини ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 3949 від 10.07.2023 про смерть ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою додатком до нього від 01.06.2023; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 № 109/23 від 08.08.2023; висновком судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/107-23/5596-ІТ від 24.07.2023, щодо технічного стану автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito 110» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП; висновком судової інженерно-транспортної (транспортно-трасологічної) експертизи № СЕ-19/107-23/5598-ІТ від 25.07.2023; висновком судової інженерно-транспортної експертизи обстави ДТП № СЕ-19/107-23/9246-ІТ від 25.10.2023, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запропонований запобіжний захід (домашній арешт) пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що домашній арешт вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 104). Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, можливість незаконного впливу на свідків, потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених пунктами п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 в тому числі сімейний стан, наявність постійного місця проживання, вік, відсутність судимостей.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання слідчого, про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю слід задовольнити частково, та вважає, що процесуальну поведінку підозрюваної цілком запезпечить запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_4 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22.00 год. вечора до 07.00 год. ранку наступного дні строком на два місяці до 30 грудня 2023 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, та суду;

-не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду в нічний час доби з 22.00 год. вечора до 07.00 год. ранку;

-повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до матеріалів кримінального провадження свій паспорт, який надає право для виїзду за кордон.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - до 30 грудня 2023 року включно.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді передати для виконання до слідчого відділення ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було складено і проголошено 03 листопада 2023 о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1