Справа № 1-кп/714/11/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2024 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000939 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, приватного підприємця, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 03 квітня 2022 року близько 20 год. 30 хв. прибув до контрольно пропускного пункту «Порубне», що в с.Тереблече Чернівецького району, з метою виїзду за межі України в період воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України №64 від 24.02.2022 року та дії заборони про виїзд за межі України осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, умисно, незаконно, достовірно знаючи про те, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 24.05.2018 року, видане на його ім`я та відомості, внесені до нього, про те, що він не підлягає військовій службі за призовом під час мобілізації, як особа, що виключена з військового обліку (стаття 13-а наказу МОУ №402 від 14.08.2008 року) за станом здоров`я, є підробленими, пред`явив його для перевірки працівникам прикордонної служби, видаючи вказаний документ за справжній, використавши таким чином завідомо підроблений документ.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не вважає винуватим себе у вчиненні інкримінованих йому правопорушень. Пояснив, що проходив строкову військову службу в 2005 -2007 р.р. в м.Києві, ВЧ- НОМЕР_2 . НОМЕР_3 чи 2017 році звернувся до військомату в м.Маріуполі оскільки втратив військовий квиток. Пройшов ВЛК, після чого отримав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного. На той час він уже мав цукровий діабет (який тип чи ступінь тяжкості не знає), а тому був виключений з військового обліку за станом здоров`я. Документ є дійсним, так як його видали у Маріупольському військоматі. Саме це посвідчення він показував при прийнятті на роботу, при отриманні дозволу на зброю, а також 03 квітня 2022 року на контрольно пропускному пункті в Чернівецькій області, куди прибув з сім`єю з метою виїзду за межі України. На запитання прокурора щодо перебування його на обліку ще у якомусь військоматі крім Маріупольського ОМВК спочастку відповів, що ні, не перебуває, але згодом вказав, що став на облік в ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що працює на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В квітні 2022 року на пункт пропуску «Порубне» прибув ОСОБА_4 , який під час проходження прикордонного контролю, окрім закордонного паспорту громадянина України, також надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного. В ході вивчення документа в неї виникли сумніви щодо його достовірності, а саме були орфографічні помилки в назві документу та відтиску печатки (в назві установи, що поставила печатку) «тимчасове посвідчення військовозабов`язаного», «Маріупольський обеднаний міський військовий комісаріат». Після цього вона повідомив про це старшого зміни, який зателефонував в поліцію. Після прибуття працівників поліції вона привела ОСОБА_4 та передала документи працівникам поліції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказав, що 03 квітня 2022 року близько 20 год. 30 хв. він перебував на роботі, працює електриком. До нього підійшли працівники прикордонної служби та попросили пройти разом з ними в службове приміщення. В службовому приміщенні йому показали довідку (особистий документ обвинуваченого), там також були присутні працівники поліції і обвинувачений ОСОБА_4 . Йому пояснили, що беруть документ на перевірку, слідчий упакував документ у сейф-пакет, склав протокол. Будь-яких зауважень щодо протоколу від ОСОБА_4 не поступило.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказав, що з ОСОБА_4 він не знайомий. До грудня 2015 року по листопад 2021 року він працював на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 . Підпис у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, виданому на ім`я ОСОБА_4 , йому не належить. Більше того, записи в даному тимчасовому посвідченні, зокрема щодо зняття ОСОБА_4 з військового обліку без відмітки про постановку останнього на облік, вказує на те, що ці записи є підробленими. Для отримання тимчасового посвідчення треба стати на військовий облік. Усі дані щодо військової служби особи заносяться в тимчасове посвідчення військовозобов`язаного. А ще є облікова картка, де містяться всі відомості про особу. До обліково-алфавітної книги вносяться громадяни до 27 років. Якщо ОСОБА_4 в 2005 році проходив службу і загубив військовий квиток, а в 2018 році звернувся до ОМВК щоб його отримати, то повинен був пройти ВЛК. Якщо квиток загублено, в обліковій картці робиться запис про видачу нового квитка. В обліковій картці ставиться дата останніх змін по особі. Наразі ІНФОРМАЦІЯ_5 дислокується в АДРЕСА_2 , але які документи було вивезено на час окупації не знає, чи були там особові справи, зокрема і ОСОБА_4 , не знає. Щодо печатки ІНФОРМАЦІЯ_6 , то у зв`язку з реорганізацією військового комісаріату така була знищена в 2020 році.

Крім показань обвинуваченого, свідків, судом було досліджено також письмові докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- повідомлення прикордонного загону про виявлення кримінального правопорушення від 03.04.2022 року №Т/5/1294-20, з якого вбачається, що 03 квітня 2022 року близько 20 год. 30 хв. у МПП «Порубне» ОСОБА_4 надав на прикордонний контроль тимчасове посвідчення військовозобов`язаного. В ході вивчення документів п/н «ПД» спільно з співробітноком ДБР виникли сумніви щодо дійсності тимчасового посвідчення. Під час перевірки вищевказаного документа встановлено, що бланк тимчасового посвідчення та печатка Міністерства оборони України з орфографічними помилками;

- протокол огляду місця події від 03.04.2022 року, в якому зафіксовано огляд службового приміщення КПП «Порубне», де на столі знаходився документ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_4 з відповідними записами в ньому;

- постанова про визнання речовим доказом від 03.04.2022 року, якою тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 24.05.2018 року на ім`я ОСОБА_4 було визнано речовим доказом;

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 . Назва документа з орфографічною помилкою «тимчасове посвідчення військовозабов`язаного». В документі наявні надписи наступного характеру: за станом здоров`я визнаний непридатним до військової служби призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_7 . 24.05.2018 р. Пр. №88 за ст.13А згідно Наказу МОУ №402 від 2008 р.; підлягає повторному огляду «-». Також нижче напис Військовий комісар (у друкованому вигляді), нижче напис ручкою із барвником чорного кольору Маріупольського ОМВК п/п-к (підпис) ОСОБА_8 , також наявний відтиск печатки із барвником синього кольору з орфографічною помилкою: *Міністерство оборони України*Маріупольський обеднаний міський військовий комісаріат*код НОМЕР_4 Герб України*. В документі відсутня відмітка про взяття на військовий облік та наявна відмітка: «Виключений з військового обліку Маріупольським ОМВК За ст.18 Закону України «ПВОІВС» 24.05.2018 р.;

- розпис одноденних зборів та показних занять…Маріупольського ОМВК на 2018 рік, з якому наявний відтиск печатки із барвником синього кольору Маріупольського ОМВК *Міністерство оборони України*Маріупольський обєднаний міський військовий комісаріат*код НОМЕР_4 *Герб України* без орфоргафічної помилки;

- лист ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 від 14.04.2022 року №09/200 та витяг з обліково-алфавітної книги призовників 1987 року народження, які проживають на території Жовтневого, Краматорського, Орджонікідзівського районів м.Маріуполь Донецької області, з яких вбачається, що ОСОБА_4 згідно запису в обліково-алфавітній книзі т.3 порядковий №19, був призваний на строкову військову службу 18 жовтня 2005 року у в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_3 ош/ком.71/1238; тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 надене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає встановленому зразку, оскільки не містить запису про проходження останнім строкової військової служби відповідно до обліково-алфавітної книги;

- висновок експерта №СЕ-19/126-22/3350-ПЧ від 24.05.2022 року, в якому вказано, що підписи у графах «Військовий комісар» від імені ОСОБА_8 у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 24.05.2018 року, виданому на ім`я ОСОБА_4 , виконані, ймовірно, не ОСОБА_8 , а іншою особою. Відповісти на поставлене питання в категоричній формі не виявляється можливим у зв`язку з недостатньою кількістю вільних зразків підпису ОСОБА_8 ;

- лист т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 12.01.2024 року №01/201, з якого вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до обліково-алфавітної книги був приписаний 26.01.2004 року до призовної дільниці Маріупольського РВК. 18.10.2005 року відправлений у складі ешелону/команди № НОМЕР_5 до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 . проте після проходження строкової служби до Маріупольського РВК не звертався. Інформація щодо ступеня його придатності до військової служби, виключення з військового обліку військово-лікарською комісією та видачі тимчасового посвідчення у ІНФОРМАЦІЯ_10 та його підпорядкованих відділах не перебуває. Згідно з відомостей з Єдиного електронного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг» ОСОБА_4 з 31.05.2018 року знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_11 та підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

- виписка з історії хвороби №1562 хв. ОСОБА_4 , 1987 р.н., з якої вбачається, що останній перебував на стаціонарному лікуванні в ендокринологічному відділенні КП «РОСДРЗН» з 11.05.2022 р. по 25.05.2022 р.; діагноз цукровий діабет тип 2, середня ст.важкості; із анамнезу цукровим діабетом вважає себе хворим протягом року, не лікувався.

Суд, заслухавши показання обвинуваченого, свідків, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документу.

З об`єктивної сторони використання полягає у наданні підробленого документа підприємствам, установам або організаціям незалежно від форми власності (документ передається уповноваженим особам) або пред`явленні їх для ознайомлення з його змістом, але сам підроблений документ залишається у володінні винного.

Злочин вважається закінченим з моменту пред`явлення (надання) підробленого документа незалежно від того, чи вдалося винному досягти поставленої мети.

Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про обмеження у виїзді за межі України осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, введені у зв`язку дією Указу Президента України №64 від 24.02.2022 року, будучи обізнаним про наявність у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 24.05.2018 року, виданому на його ім`я, вказаних вище даних, що не відповідають дійсності, зокрема, щодо виключення його з військового обліку у зв`язку з відповідною хворобою, надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного при перетині кордону працівникам Державної прикордонної служби України. При цьому, про обізнаність ОСОБА_4 про наявність підробки у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 24.10.2018 року, а як наслідок умисел на використання завідомо підробленого документу, свідчить також те, що останній з 31 травня 2018 року знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_11 як такий, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації, а також те, що при лікуванні в ендокринологічному відділенні КП «РОСДРЗН» в травні 2022 року такий зазначав, що цукровим діабетом (хворобою, що зазначена у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного як підстава виключення його з військового обліку) вважає себе хворим на протязі року.

Разом з тим, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він у невстановленому досудовому розслідуванні місці та час, з метою підробки офіційного документу, який став би підставою для безперешкодного перетину ним Державного кордону України у воєнний час, підробив офіційний документ на своє ім`я тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 24.05.2018 року, а саме за допомогою технічного засобу (принтера) на акруші цупкого паперу білого кольору розміром 145 х 210 мм виготовив тимчасове посвідчення в тому, що він визнаний непридатним до військової служби як особа, що виключена з військового обліку (стаття 13-а наказу МОУ №402 від 14.08.2008) за станом здоров`я в якому зазначено, що він не підлягає військовій службі за призовом під час мобілізації, як особа, що виключена з військового обліку, що нібито видане ІНФОРМАЦІЯ_12 . Згідно висновку експерта № СЕ-19/126-22/3350-ПЧ від 24.05.2022 року встановлено наступне: підписи в рядках «Військовий комісар» від імені ОСОБА_8 у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 24.05.2018 року, виданому на ім`я ОСОБА_4 , виконані, ймовірно, не ОСОБА_8 , а іншою особою.

Відповідно до ст.2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.17 КПК усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Крім того, у п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення, а також види і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

За частиною 1 статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладений на слідчого та прокурора.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ухвалюючи рішення у справі, суд же повинен ретельно перевірити доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого. Разом з тим, якщо небезпідставні доводи сторони захисту не можуть бути спростовані з наведенням переконливих мотивів, які ґрунтуються на обставинах відповідного провадження, то це свідчить про існування розумного сумніву в доведеності винуватості особи. Так, поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 03.02.2021 у справі №761/7897/18.

Матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, не містять ані окремих, ані в сукупності, доказів наявності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, дотримуючись стандарту доведення поза розумним сумнівом, оцінивши у сукупності наявні у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи із засад справедливості, виваженості та неупередженості, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 підлягає виправданню за ч.1 ст.358 КК України в зв`язку з недоведеністю наявності в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.358 КК України, враховуючи наступне.

Так, відповідальність за ст.358 КК України настає в разі підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч.1 ст.358 КК України виражається в таких альтернативних діях: а) підроблення посвідчення або іншого офіційного документа; б) збут підробленого офіційного документа; в) виготовлення підроблених печатки, штампа чи бланка підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а так само інших офіційних печатки, штампа чи бланка; г) збут підроблених печатки, штампа чи бланка, за умови вчинення їх за попередньою змовою групою осіб.

Підроблення посвідчення або іншого офіційного документа - це: а) повне виготовлення фальшивого документа, схожого на справжній (відтворення як матеріальної форми, так і змісту носія інформації); б) внесення у справжній з точки зору форми документ неправдивих відомостей (наприклад, бездоганно оформлений листок тимчасової непрацездатності, виданий завідомо здоровій людині); в) зміна змісту або характеру документа шляхом механічних маніпуляцій (дописування, підтирання, підчистка, витравлення тексту тощо); г) підроблення відбитків штампа, печатки як необхідного реквізиту документа.

Злочин вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із зазначених у диспозиції ст.358 КК України дій.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою - використання підробленого документа, штампа, печатки чи бланка за призначенням як самим підроблювачем, так і іншою особою. Мета використання підробленого документа означає бажання винного набути певних суб`єктивних прав або звільнитися від юридичних обов`язків. Якщо мета інша (продемонструвати майстерність, поповнити колекцію та ін.), склад злочину відсутній.

Обов`язковими елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є кримінальним правопорушення.

Поряд із тим, що стороною обвинувачення належними, достатніми та допустимими доказами доведено наявність факту підробки документа, пред`явленому ОСОБА_4 працівникам прикордонної служби з метою перетину кордону, разом з тим не надано жодного доказу на підтвердження участі ОСОБА_4 у виготовленні такого підробленого документа безпосередньому виготовленню за допомогою принтера на акруші паперу тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях (ч.3 ст.62 Конституції України).

Таким чином, висновки сторони обвинувачення є припущеннями, які не підтверджується матеріалами кримінального провадження та дослідженим судом доказами.

За таких обставин, суд вважає, що органами досудового слідства не доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, в зв`язку з чим його слід виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 за вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, судом обтяжуючі покарання обставини, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, є вчинення кримінального правопорушення внаслідок тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.

У відповідності до ст.65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, зокрема те, що ним вчинено кримінальний проступок, всі обставини справи, особу винного, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідності, його молодий вік, позитивні характеристики по місцю проживання, його сімейний та майновий стан.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити йому покарання у виді штрафу. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Розподіл процесуальних витрат слід здійснити на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Питання речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України - за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1 372 (однієї тисячі триста сімдесяти двох) гривень 96 копійок.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 8», який зберігається в камері схову ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_4 ;

-тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 24.05.2018 року, що зберігається в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення усіма учасниками процесу.

Суддя