Справа № 346/2478/20
Провадження № 1-кп/346/108/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді: ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3, 4 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Прокурор ОСОБА_3 подала письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу та просила продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого на строк 60 днів, посилаючись на те, що продовжують бути наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та зазначила, що ризики не змінились, та продовжують бути.

Обвинувачений та захисник щодо клопотання прокурора заперечили, обвинувачений та захисник обвинуваченого в судовому засіданні просили змінити запобіжний захід на запобіжний захід домашній арешт.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про її матеріальний та соціальний стан, зв`язками з державою, у якій її переслідують.

Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з наступного.

Беручи до уваги те, що продовжують бути наявні ризики, зазначені у статті 177 КПК України, такі, як те, що обвинувачений з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому суд вважає, що слід клопотання прокурора задовольнити та слід продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, оскільки інший запобіжний захід, зокрема більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, про що просили обвинувачений та захисник не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України та суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого на даній стадії кримінального провадження інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і продовження саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу. Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини. Застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Тому клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 28 січня 2024 року. Судовий розгляд відкласти на 22.01.2024 року на 14:30 год. Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1