Справа № 351/2156/23
Провадження № 1-кп/351/167/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження №0000129 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Неполоківці, Кіцманського району, Чернівецької області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, згідно ст. 89 КК України не судимого,-

обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 24 липня 2023 року близько 14:20 годин, під час дії воєнного стану, ОСОБА_4 , перебуваючи у господарстві ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 , разом із власницею господарства та ОСОБА_6 розпивав спиртні напої. Помітивши, що ОСОБА_5 залишила у приміщенні будинку без нагляду свій мобільний телефон марки Tecno POP 2F моделі B1g у останнього виник умисел на викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, у період часу з 14:00 години по 20 годину 24.07.2023, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні кімнати житлового будинку по АДРЕСА_3 , переслідуючи корисливу мету - таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи переконаним, що за його діями не спостерігають сторонні особи, шляхом вільного доступу із тумбочки, розміщеної у вказаній житловій кімнаті, таємно викрав мобільний телефон марки «Tecno POP 2F моделі B1g» вартістю 741 гривня із стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 175 гривень, з якими у подальшому покинув господарство ОСОБА_5 .

Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 916 (дев`ятсот шістнадцять) гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав. Вкаазав, що розпиваючи спиртні напої на прикінці липня 2023 року в гостях у ОСОБА_5 , побачив її мобільний телефон, який вирішив викрасти. Після крадіжки телефону покинув будинок потерпілої та пішов додому. Наступного дня до нього приїхали працівники поліції, яким він віддав викрадений телефон. Щиро шкодує за вчиненим.

Потерпіла ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, претензій до обвинуваченого не має, збитки завдані крадіжкою їй відшкодовано, ОСОБА_4 просила не карати суворо.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, пересвідчився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм про позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Таким чином, суд визнав недоцільним дослідження доказів кримінального провадження щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст. 185 ч.4 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 185 ч.4 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він згідно ст. 89 КК України не судимий, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, згідно характеристики наданої Неполоковецькою селищною радою, скарг та усних зауважень за місцем проживання на громадянина ОСОБА_4 не надходило.

В досудовій доповіді орган пробації зазначав, що вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено середній ризик вчинення повторного критмінального правопорушення, ризик його небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому можливе виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що наведені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, щире каяття, відшкодування завданої шкоди у повному обсязі, думка потерпілої ОСОБА_5 про обрання покарання обвинуваченому, дають підстави призначити останньому покарання у межах санкції статті 185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі із звільненням на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винного та відповідатиме меті визначеній у ст. 50 КК України.

Витрати за проведення експертизи слід стягнути з ОСОБА_4 .

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесять шість) гривень 00 копійок.

Скасувати арешт з речових доказів та :

мобільний телефон марки «Tecno POP 2F моделі B1g» та стартовий пакет оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар" з номер абонента НОМЕР_1 , які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити ОСОБА_5 , як власниці.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1