Провадження № 1-кп/686/39/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» листопада 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої - ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження згідно ЄРДР №0000127 від 18.08.2016 року, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чотирбоки, Шепетівського району, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, адвоката, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369, ч.3 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування, згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він «будучи адвокатом та діючи відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №316 від 14.04.1999 року, умисно, з корисливих мотивів, шляхом підбурення упродовж березня-серпня 2016 року ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди в сумі 10 000 доларів США службовим особам, обману та зловживання довірою, 25.08.2016, близько 12 год. 55 хв., за адресою вул. Тернопільська, 17/2, у м. Хмельницькому, на терасі піцерії «Кампанія», заволодів коштами ОСОБА_6 у сумі 10 000 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 25.08.2016 становило 253 055,30 грн., що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, під виглядом неправомірної вигоди для прокурорів та суддів, з метою їх привласнення.

Так, під час зустрічей що відбулися між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 03 березня 2016 року в його офісі, що в буд. 15 по вул. Вайсера у м. Хмельницькому , упродовж березня-травня 2016 року в його офісі, а також біля приміщення Хмельницького міськрайонного суду по вул. Кам`янецькій у м. Хмельницькому в його автомобілі, 31 травня 2016 року і 07, 08 червня 2016 року в його офісі, 09 червня 2016 року в його офісі та неподалік магазину «Тарас» по вул. Тернопільській у м. Хмельницькому, 07 липня 2016 року в його офісі, 08 липня 2016 року в приміщенні Хмельницького міськрайонного суду по вул. Героїв Майдану, 54, 11 липня та 11 серпня 2016 року в його офісі, 12 серпня 2016 року в приміщенні апеляційного суду Хмельницької області за адресою площа Незалежності, 1, у м. Хмельницькому, 17 серпня 2016 року в його офісі, адвокат ОСОБА_7 увійшовши в довіру ОСОБА_6 , недобросовісно використовуючи довірчі стосунки із нею, з метою заволодіння її коштами, вводив останню в оману, повідомлюячи її про необхідність передачі неправомірної вигоди особам, які займають відповідальне становище, з числа прокурорів прокуратури Хмельницької області, Хмельницької місцевої прокуратури, суддів апеляційного суду Хмельницької області чи суддів іншого суду, куди за підсудністю могло бути передане кримінальне провадження за її обвинуваченням (не конкретизуючи їх прізвища та посади), та фактично створив у свого клієнта впевненість у вигідності та обов`язковості передачі для них коштів в сумі 10 000 доларів США.

Також, 23 серпня 2016 року, близько 11 год. 23 хв., під час зустрічі за столиком на терасі піцерії «Кампанія» за адресою вул. Тернопільська, 17/2, у м. Хмельницькому, ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_7 , що згідно з попередньою домовленістю принесла з собою грошові кошти в сумі 10 000 доларів США і готова їх передати йому, а 2000 доларів США гонорару, як це прописано в укладеному між ними договорі, доплатить йому пізніше.

Вислухавши ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повідомив, що казав принести не 10 000, а 12 000 доларів США і заперечив можливість доплати гонорару пізніше, вказавши передати йому всю суму разом. При цьому, ОСОБА_7 вказав, що він поки нікуди з грошима не йтиме, однак гроші мають лежати або «в сумці» або в нього.

25 серпня 2016 року, близько 12 год. 55 хв., під час зустрічі за столиком на терасі піцерії «Кампанія» за адресою вул. Тернопільська, 17/2, у м. Хмельницькому, ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_6 в необхідності передачі грошових коштів та з метою остаточного переконання останньої у необхідності передачі грошових коштів, створюючи видимість щодо відсутності ризиків їх втрати вказав: «як я буду працювати це мої проблеми, але я нічого не гарантую, в цьому випадку я кажу, що ти забереш назад все, оце я гарантую, повернення назад».

В подальшому, у ході розмови ОСОБА_6 повідомила, що згідно з попередньою домовленістю принесла з собою грошові кошти у визначеній ОСОБА_7 сумі - 10 000 доларів США, у якості неправомірної вигоди для суддів та прокурорів, а також 50 000 гривень відповідно до умов договору про правову допомогу, і готова їх передати ОСОБА_7 .

Надалі, близько 13 год. 30 хв., 25.08.2016, на терасі піцерії «Кампанія» за адресою вул. Тернопільська, 17/2, у м. Хмельницькому, ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_7 одержав у паперовому конверті решту гонорару в сумі 50 000 грн., а також визначену ним суму в розмірі 10 000 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 25.08.2016 становило 253 055,30 грн., що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Одержавши в паперовому конверті решту гонорару в сумі 50 000 грн., а також 10 000 доларів США під виглядом неправомірної вигоди для передачі службовим особам, маючи намір привласнити ці кошти, ОСОБА_7 не перелічуючи їх, заховав у свою чоловічу сумку.

Вищевказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Окрім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення в тому, що «він, будучи адвокатом та діючи відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №316 від 14.04.1999, упродовж березня-серпня 2016 року умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету заволодіти коштами ОСОБА_6 шахрайським способом, підбурював останню до надання неправомірної вигоди в сумі 10 000 доларів США прокурорам та суддям (не конкретизуючи їх прізвища та посади), тобто особам, які займають відповідальне становище, за винесення відносно неї виправдувального вироку або засудження її до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, перекваліфікацію судом інкримінованих їй діянь на менш тяжку частину ст.190 КК України, за закриття кримінального провадження за її обвинуваченням на стадії досудового розслідування, зміну прокурором обвинувачення чи відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, однак злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Так, під час зустрічей, що відбулися між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 03 березня 2016 року в його офісі, що в буд. 15 по вул. Вайсера у м. Хмельницькому , упродовж березня-травня 2016 року в його офісі, а також біля приміщення Хмельницького міськрайонного суду по вул. Кам`янецькій у м. Хмельницькому в його автомобілі, 31 травня 2016 року і 07, 08 червня 2016 року в його офісі, 09 червня 2016 року в його офісі та неподалік магазину «Тарас» по вул. Тернопільській у м. Хмельницькому, 07 липня 2016 року в його офісі, 08 липня 2016 року в приміщенні Хмельницького міськрайонного суду по вул. Героїв Майдану, 54, 11 липня та 11 серпня 2016 року в його офісі, 12 серпня 2016 року в приміщенні апеляційного суду Хмельницької області за адресою площа Незалежності, 1, у м. Хмельницькому, 17 серпня 2016 року в його офісі, адвокат ОСОБА_7 недобросовісно, використовуючи довірчі стосунки із ОСОБА_6 , вчиняючи шахрайство, схиляв її до необхідності передачі неправомірної вигоди особам, які займають відповідальне становище, з числа прокурорів прокуратури Хмельницької області, Хмельницької місцевої прокуратури, суддів апеляційного суду Хмельницької області чи суддів іншого суду, куди за підсудністю могло бути передане кримінальне провадження за її обвинуваченням (не конкретизуючи їх прізвища та посади) та фактично створив у свого клієнта впевненість у вигідності та обов`язковості передачі для них коштів в сумі 10 000 доларів США за винесення виправдувального вироку або засудження її до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, перекваліфікацію судом інкримінованих їй діянь на менш тяжку частину ст.190 КК України, за закриття кримінального провадження за її обвинуваченням на стадії досудового розслідування, зміну прокурором обвинувачення чи відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді.

Також, 23 серпня 2016 року, близько 11 год. 23 хв., під час зустрічі за столиком на терасі піцерії «Кампанія» за адресою вул. Тернопільська, 17/2 у м. Хмельницькому, ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_7 , що згідно з попередньою домовленістю принесла з собою грошові кошти в сумі 10 000 доларів США і готова їх передати йому, а 2000 доларів США гонорару, як це прописано в укладеному між ними договорі, доплатить йому пізніше.

Вислухавши ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повідомив, що казав принести не 10 000, а 12 000 тисяч доларів США і заперечив можливість доплати гонорару пізніше, вказавши передати йому всю суму разом. При цьому, ОСОБА_7 вказав, що він поки нікуди з грошима не йтиме, однак гроші мають лежати або «в сумці» або в нього.

25 серпня 2016 року, близько 12 год. 55 хв., під час зустрічі за столиком на терасі піцерії «Кампанія» за адресою вул. Тернопільська, 17/2, у м. Хмельницькому, ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_6 в необхідності передачі грошових коштів та з метою остаточного переконання останньої у необхідності передачі грошових коштів, створюючи видимість щодо відсутності ризиків їх втрати вказав: «як я буду працювати це мої проблеми, але я нічого не гарантую, в цьому випадку я кажу, що ти забереш назад все, оце я гарантую, повернення назад».

В подальшому, у ході розмови ОСОБА_6 повідомила, що згідно з попередньою домовленістю принесла з собою грошові кошти у визначеній ОСОБА_7 сумі - 10 000 доларів США, у якості неправомірної вигоди для суддів та прокурорів, а також 50 000 гривень відповідно до умов договору про правову допомогу, і готова їх передати ОСОБА_7 .

Надалі, близько 13 год. 30 хв., 25.08.2016, на терасі піцерії «Кампанія» за адресою вул. Тернопільська, 17/2, у м. Хмельницькому, ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_7 одержав в паперовому конверті решту гонорару в сумі 50 000 грн., а також визначену ним суму в розмірі 10 000 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 25.08.2016 становило 253 055, 30 грн., як неправомірну вигоду, призначену для прокурорів та суддів за винесення виправдувального вироку або засудження її до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, перекваліфікацію судом інкримінованих їй діянь на менш тяжку частину ст.190 КК України, за закриття кримінального провадження за її обвинуваченням на стадії досудового розслідування, зміну прокурором обвинувачення чи відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді.»

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України, тобто як - підбурювання до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій з використанням службового становища.

На підтвердження пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення прокурором суду представлено наступні докази:

- показання потерпілої ОСОБА_6 про те, що коли в 2013 році відносно неї було направлено до суду кримінальне провадження, вона уклала з адвокатом ОСОБА_7 договір про захист, який через відсутність згоди в листопаді було розірвано. Після цього, в ході розгляду кримінального провадження, коли її було поміщено під варту, вона зустрічалась з ОСОБА_7 , який вже не здійснював її захист, в слідчому ізоляторі м. Хмельницький, де обвинувачений пропонував їй допомогу у вирішенні її справи, щоб її не засудили до реальної міри покарання, за грошову винагороду в сумі 50000 доларів США. При цьому, пояснював, що буде вирішувати її питання з керівництвом суду. Через тривалий час після вказаної розмови, коли справу було повернуто в прокуратуру, а вона перебувала на волі в 2016 році, то випадково зустрілась з ОСОБА_7 , який знову запропонував їй свою допомогу у вирішенні кримінальної справи, але вже за меншу суму в 10000 доларів США, які необхідно було йому передати окрім гонорару в 75000 грн., з яких 25000 грн. підлягали сплаті при укладені договору про захист, а 50000 грн. при надходженні справи до суду. Спочатку ОСОБА_7 пояснював їй, що вирішуватиме долю її справи з керівництвом суду, пізніше з заступником прокурора області, а потім вже не говорив з ким саме він це робитиме. Вона переживала, щоб обвинувачений не нашкодив їй, а тому уклала з ним договір про правову допомогу та звернулась в прокуратуру із заявою про те, що у неї вимагають гроші. На сьогоднішній день продовжується судовий розгляд кримінального провадження відносно неї. Раніше ОСОБА_7 повідомляв їй, що за результатами першого судового розгляду їй призначать реальну міру покарання, так і сталося. Її взяли під варту 02.07.2015 року. На той час ОСОБА_7 її вже не захищав. Після звільнення з слідчого ізолятора у неї було декілька зустрічей з ОСОБА_7 і він їй говорив, що вона отримає реальний термін покарання, якщо не передасть кошти. ОСОБА_7 у 2016 році запропонував їй укласти угоду. Вона переживала, щоб він не вплинув на її справу, а тому звернулась в прокуратуру. Звернулась в прокуратуру ще до укладення угоди та заявила, що ОСОБА_7 схиляє її до дачі хабаря суддям чи прокурорам за вирішення її справи. На даний момент, їй ніякої шкоди не завдано, у зв`язку з чим претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_7 не має. Хіба що не відпрацьований гонорар 25000 грн. згідно договору укладеного в червні. З переданих ОСОБА_7 коштів 10000 доларів США призначались для вирішення її питання в суді, щоб не було позбавлення волі, а 50000 грн. додаткова частина гонорару згідно угоди укладеної в червні. При цьому, у нього мінялись варіанти куди він мав передати кошти. Спочатку в суд, потім в прокуратуру, щоб там відмовились від частини обвинувачення, а потім в суд щоб не було реальної міри покарання. ОСОБА_7 повідомляв, що його товариш мав стати заступником прокурора області. Передаючи обвинуваченому кошти вона ніякої мети не переслідувала. Надати кошти було за ініціативою ОСОБА_7 . При цьому, про ніякі борги за попереднім договором чи про відшкодування збитків потерпілим мова не йшла;

- показання свідка ОСОБА_9 - з 2015 по 2020 рік керівника Хмельницької місцевої прокуратури про те, що на момент його керівництва Хмельницькою місцевою прокуратурою кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 перебувало в суді. Старшим групи прокурорів у такому провадженні був прокурор ОСОБА_10 . Згідно посадових обов`язків керівника прокуратури він погоджував зміну обвинувачення прокурорам. Пропозицій щодо зміни обвинувачення ОСОБА_6 до нього не надходило, неправомірної вигоди не пропонували. Обставин звільнення ОСОБА_6 з-під варти не пам`ятає.;

- показання свідка ОСОБА_10 прокурора Хмельницької місцевої прокуратури про те, що він здійснює процесуальне керівництво у провадженні відносно ОСОБА_6 з березня 2016 року після повернення обвинувального акту до прокуратури. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 рішенням суду декілька разів повертався прокурору. Такі рішення оскаржувались. На сьогоднішній день кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 перебуває на розгляді в Старокостянтинівському районному суді Хмельницької області. ОСОБА_7 був захисником ОСОБА_6 і знайомився з матеріалами справи. Безпосередньо до нього з клопотаннями, пропозиціями повернення обвинувального акту не звертався. Будь-яких вказівок з боку вищестоящих прокурорів щодо зміни обсягу обвинувачення, правової кваліфікації у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 не було. ОСОБА_7 не приймав участі у розгляді кримінального провадження по суті. Також йому відомо, що упродовж 2012-2013 років ОСОБА_6 перебувала під вартою приблизно 8 місяців. Під час його участі у вказаному провадженні запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувався.;

- відомості з повідомлення заступника начальника Управління - начальника відділу по БКОЗ Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області ОСОБА_11 №72/15/2-4674 від 18.08.2016 року про готування до вчинення кримінального правопорушення. З такого повідомлення слідує, що «відділом по БКОЗ Управління СБ України у Хмельницькій області у встановленому Законом порядку одержана достатня інформація стосовно ОСОБА_7 , адвоката, в діях якого наявні окремі ознаки готування до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.369 та ч.3 ст. 369-2 КК України. Так, згідно наявної інформації в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області розглядаються матеріали кримінального провадження №0000011 від 20.11.2012 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 та ч.4 ст.190 КК України «шахрайство». Представником ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження у Хмельницькому міськрайонному суді виступає адвокат ОСОБА_7 , який діє на підставі укладеного договору про надання правової допомоги та про захист особи у кримінальному провадженні від 07.06.2016 та додатку до договору від 09.06.2016.

У період з квітня по серпень 2016 року відбулося декілька зустрічей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в ході яких останній неодноразово повідомляв, що у разі надання ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 13 тис. доларів США, з яких 3 тис. доларів США гонорар за надання юридичних послуг та 10 тис. доларів США неправомірна вигода, ним буде вирішено питання із прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , який підтримує державне обвинувачення у вищезазначеному кримінальному провадженні та іншими невідомими працівниками прокуратури Хмельницької області щодо перекваліфікації вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення з ч.3 та ч.4 ст.190 КК України, а також за винесення суддями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області вироку за ч.1 ст.190 КК України.»

- дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19.08.2016 року про те, що заступник начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_12 прийняв усну заяву від ОСОБА_6 про те, що адвокат ОСОБА_7 , який захищає її інтереси у кримінальному провадженні за ч.ч.3.4 ст.190 КК України поставив їй вимогу надати йому неправомірну вигоду в сумі 10000 доларів США для подальшої передачі особам з числа керівного складу прокуратури Хмельницької області та Хмельницької місцевої прокуратури для прийняття прокурором рішення щодо відмови в суді від обвинувачення за ч.ч.3,4 ст.190 КК України та перекваліфікацію інкримінованих дій на ч.1 ст.190 КК України;

- відомості з ксерокопії паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , село Рідкодуби, Хмельницького району, Хмельницької області, виданого Хмельницьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 17.08.2007 року;

- відомості із письмової заяви ОСОБА_6 від 19.08.2016 року прокурору Хмельницької області ОСОБА_13 про добровільну згоду на конфіденціальне співробітництво у кримінальному провадженні №00000127;

- дані із письмової заяви ОСОБА_6 від 19.08.2016 року заступнику начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_12 про згоду працівникам слідчого відділу прокуратури області та СБУ на доступ до документів та матеріалів, які становлять адвокатську таємницю та на розкриття адвокатської таємниці, щодо надання їй правової допомоги адвокатом ОСОБА_7 . Дозвіл надає добровільно.;

- відомості з протоколу огляду, обробки та вручення грошей від 23.08.2016 року з додатком, про огляд, обробку та вручення заявнику ОСОБА_6 належних Управлінню СБУ у Хмельницькій області грошових коштів в сумі 10000 доларів США (100 купюр по 100 доларів США) на підставі постанов прокурора відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_5 №17/7-1008т від 19.08.2016 та №17/7-1020т від 22.08.2016, з метою виявлення та фіксації слідів тяжких злочинів, у зв`язку із перевіркою заяви про злочин з приводу підбурювання адвокатом ОСОБА_7 . ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди службовим особам, які займають відповідальне становище;

- дані протоколу огляду грошових коштів від 23.08.2016 року з додатками про повернення ОСОБА_6 вручених їй згідно вищевказаного протоколу грошових коштів в сумі 10000 доларів США у зв`язку з перенесенням ОСОБА_7 передачі грошових коштів на інший день;

- відомості з двох протоколів огляду та вручення грошей від 25.08.2016 року з додатками: про огляд та вручення заявнику ОСОБА_6 належних Управлінню СБУ у Хмельницькій області грошових коштів в сумі 10000 доларів США (100 купюр по 100 доларів США) на підставі постанов прокурора відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_5 №17/7-1008т від 19.08.2016 та №17/7-1020т від 22.08.2016 та грошових коштів в сумі 50000 грн. (100 купюр по 500 грн.) на підставі постанови прокурора №17/7-1030т від 23.08.2016, з метою виявлення та фіксації слідів тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст.190 та ч.3 ст.369 КК України, у зв`язку із перевіркою заяви про злочин з приводу підбурювання адвокатом ОСОБА_7 . ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди службовим особам, які займають відповідальне становище;

- дані протоколу особистого обшуку від 25.08.2016 про те, що у м. Хмельницькому по вул. Тернопільській, 17 поблизу піцерії «Campania» було здійснено особистий обшук адвоката ОСОБА_7 . При цьому, з шкіряної сумки, яка знаходилась при ОСОБА_7 і з його слів належить йому, було вилучено паперовий конверт білого кольору не запакований в середині якого містилась пачка грошових банкнот обв`язаних резинкою номіналом 100 доларів США (всього 100 купюр на загальну суму 10000 доларів США) на яких виявлено ознаки світіння хімічної речовини світло-зеленого кольору, та пачка грошових банкнот обв`язаних резинкою купюрами 500 грн. всього 100 купюр на загальну суму 50000 грн. на яких ознак світіння не виявлено. Крім зазначених грошових коштів в ході слідчої дії у ОСОБА_7 було вилучено його особистий мобільний телефон «НТС» а також сумку;

- відомості протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.08.2016 року про затримання ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.4,5 ст.27, ч.3 ст.369 та ч.1 ст.14, ч.3 ст.190 КК України в межах досудового розслідування кримінального провадження №00000127 від 18.08.2016. Про затримання ОСОБА_7 повідомлено голову Ради адвокатів Хмельницької області ОСОБА_14 ;

- дані протоколу освідування особи від 25.08.2016 року про те, що під час проведення освідування ОСОБА_7 будь-якого стороннього світіння на його руках та одязі не виявлено. При цьому відібрано змиви з рук ОСОБА_7 на обеззолені фільтри;

- речові докази, згідно постанови слідчого від 19.12.2016 року - 2 DVD компакт-диска DVD-R Maximus «Відео 1» та «Відео 2» із записами проведених 25.08.2016 слідчих дій - особистого обшуку та освідування затриманого ОСОБА_7 ;

- висновок експерта №14031/14032/16-34/16716-16762/16-34 від 03.11.2016 за результатами проведення судово-хімічної експертизи (т.3 а.с.39-46) про виявлення на грошових коштах в сумі 10000 доларів США, паперовому конверті в якому знаходились зазначені грошові кошти, чоловічій чорній сумці чорного кольору, латексних рукавичках, якими проводилась обробка грошових коштів, паперових фільтрах зі змивами з рук нашарувань спеціальної хімічної речовини неорганічної природи на основі сполук цинку, яка має спільну родову належність з наданим на дослідження зразком спеціальної хімічної речовини «Світлячок-М»;

- зразки підпису ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , відібраних на підставі постанов слідчого відповідно, від 06 та 04 жовтня 2016 року;

- висновки експерта №5781/5782/16-26 та №5783/5784/16-26 від 11.11.2016 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи по матеріалам кримінального провадження №00000127 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.5 ст.27, ч.3 ст.369 КК України та ч.1 ст.14, ч.3 ст.190 КК України про те, що підписи в договорі про надання правової допомоги та про захист особи у кримінальному провадженні від 07.06.2016, а також в додатку до такого договору від 09.06.2016 від імені ОСОБА_7 в графі « ОСОБА_7 » та ОСОБА_6 в графі « ОСОБА_6 » виконані, відповідно, самим ОСОБА_7 та самою ОСОБА_6 ;

- розсекречені дані з трьох клопотань прокурора Хмельницької області від 18.08.2016 року слідчому судді апеляційного суду Тернопільської області про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових дій);

- розсекречені дані з трьох ухвал слідчого судді апеляційного суду Тернопільської області від 19.08.2016 року про надання дозволу на здійснення заходів, які тимчасово обмежують права фізичної особи у зв`язку з проведенням негласної слідчої (розшукової) дії;

- дані запиту прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури О.Намистюка голові апеляційного суду Тернопільської області від 04.10.2016 року №17/7-1847-16 щодо інформації про надання дозволів у період з 01.01.2016 по 26.08.2016 на проведення оперативно-розшукових заходів та негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_7 та дані відповіді голови апеляційного суду Тернопільської області із зазначенням номерів, дат постановлення та термінів дії ухвал про надання таких дозволів;

- відомості з розсекреченого протоколу про хід та результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 25.08.2016 року, щодо обставин проведення такої слідчої дії розпочатої о 09 год.15 хв. 23.08.2016 року та закінченої о 14 год. 20 хв. 25.08.2016 року;

- дані розсекреченого протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 25.08.2016 року з додатком у вигляді компакт-диску №72/15/2-370т з аудіо та відеозаписами щодо змісту телефонних розмов та розмов під час особистих зустрічей 23 та 25.08.2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ;

- відомості з розсекреченого протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження від 25.08.2016 року з додатком - компакт-диском №72/15/371т на якому містяться два відеофайли з відеозаписом, переглядом яких встановлено, що 25.08.2016 року, о 13 год. 20 хв. за столом на терасі закладу громадського харчування «Піцерія «CAMPANIA» ОСОБА_7 , який одягнений в блакитній сорочці, темно-синіх брюках та сумкою через плече, зустрічається з ОСОБА_6 , яка одягнена в плаття з чорними та білими полосами. Під час розмови, ОСОБА_6 дістає зі своєї сумки конверт білого кольору та вкладає в нього предмет схожий на пачку гривневих купюр, та передає ОСОБА_7 , після цього ОСОБА_7 поміщає вказаний конверт в свою сумку. Після цього, ОСОБА_6 відходить від столу та виходить з літньої тераси вказаного закладу, а за нею виходить ОСОБА_7 , якого через декілька секунд затримують співробітники Управління СБ України у Хмельницькій області;

- дані розсекреченого протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 25.08.2016 року з додатком - компакт-диском №72/15/374т від 25.08.2016 на якому містяться звукозаписи телефонних розмов, про зміст спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_6 та іншими в період з 22 по 25.08.2016 року;

- відомості з протоколу огляду речей від 22.09.2016 року з фототаблицею, а саме мобільного телефону марки НТС належного ОСОБА_7 , який був вилучений у останнього під час його затримання 25.08.2016 року, з яких слідує, що в телефоні міститься інформація про численні телефонні з`єднання в період з 08 по 25.08.2016 року з абонентом номера НОМЕР_1 « ОСОБА_15 »;

- дані протоколу огляду документів від 03.10.2016 року з додатком у вигляді ксерокопій оглянутих документів, з яких слідує, що в ході проведення вказаної слідчої дії було оглянуто добровільно видані ОСОБА_6 оригінал договору про надання правової допомоги та про захист особи у кримінальному провадженні від 07.06.2016 та оригінал додатку до вказаного договору від 09.06.2016, які вона уклала з адвокатом ОСОБА_7 ;

- речові докази згідно постанови слідчого від 19.12.2016 року, а саме: оригінал договору про надання правової допомоги та про захист особи у кримінальному провадженні від 07.06.2016, та оригінал додатку до такого від 09.06.2016 року;

- дані протоколу огляду від 26.10.2016 року про огляд в приміщенні ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор» особової справи ОСОБА_6 , яка утримувалась у вказаній установі на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з 02.07.2015 по 05.02.2016 року та вилучення з такої особової справи ксерокопій заяви ОСОБА_7 від 26.10.2015, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №316, договору від 07.06.2013, титульної сторінки справи ОСОБА_6 , титульної сторінки журналу ув`язнених виведених в кабінети, оборот ст.42 журналу, якими підтверджується зустріч ОСОБА_7 з ОСОБА_6 в умовах СІЗО м. Хмельницький в жовтні 2015 року, під час перебування останньої під вартою;

- відомостями з протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13.10.2016 року, а саме матеріалів судової справи №686/10529/16-к в апеляційному суді Хмельницької області з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 за ч.ч.3,4 ст.190 КК України, який здійснювався в установленому законом порядку на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07.10.2016 року та з яких слідує, що під час проведення слідчої дії було виготовлено копії матеріалів вказаної судової справи, в тому числі аудіозаписи судових засідань. З таких матеріалів вбачається, що адвокат ОСОБА_7 приймав участь у вказаному провадженні в апеляційному суді Хмельницької області в червні та серпні 2016 року на підставі договору про правову допомогу укладеного між ним та ОСОБА_6 від 07.06.2016 року, а в липні 2016 року під час провадження в Хмельницькому міськрайонному суді подавав до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору;

- речові докази, згідно постанови слідчого від 19.12.2016 року, а саме три компакт-диски із записами аудіо-фіксації судових засідань у справі №686/10529/16-к за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.ч.3,4 ст.190 КК України;

- відомості із запиту слідчого - начальнику відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю від 10.11.2016 року щодо законності заведення, проведення, завершення, розсекречення та знищення матеріалів оперативно-розшукової справи №88 від 15.04.2016 року відносно ОСОБА_7 ;

- дані інформаційного листа начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Хмельницької області ОСОБА_16 від 21.11.2016 року 21-2958 вн-16, з яких слідує, що упродовж 2016 року проведення оперативно-розшукових заходів співробітниками ВБКОЗ УСБУ в області здійснювалось відповідно до вимог, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», за клопотаннями заступника начальника УСБУ в області, погоджених першим заступником прокурора області та заступником прокурора області на підставі ухвал слідчого судді апеляційного суду Тернопільської області від 29.04.20116 та 30.06.2016 року надавались дозволи на проведення оперативно-технічних заходів щодо ОСОБА_7 , які тимчасово обмежують права фізичної особи (негласного аудіо-, відеоконтролю за місцем тимчасового перебування особи, аудіо-, відеоконтролю за особою, візуального спостереження за особою та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж). 18.08.2016 повідомлення про готування до вчинення злочину ОСОБА_7 , в порядку ст.214 КПК України, направлено до прокуратури області. 06.10.2016 в межах оперативно-розшукової справи розсекречено матеріали, отримані за результатами проведених оперативно-рошукових заходів щодо ОСОБА_7 та скеровано їх до слідчого відділу прокуратури області для приєднання до матеріалів кримінального провадження №0000127 від 18.08.2016 за підозрою ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ст.15, ч.3 ст.369 КК України. 12.10.2016 старшим оперуповноваженим ВБКОЗ УСБ України в Хмельницькій області ОСОБА_17 винесено постанову про закриття оперативно-розшукової справи №88 на підставі п.7 ч.1 ст.9-2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» щодо ОСОБА_7 , направлено повідомлення в прокуратуру області та апеляційний суд області. 18.10.2016 матеріали оперативно-розшукової справи №88 знищені в установленому законом порядку. Законність заведення оперативно-розшукової справи №88, проведення в її межах оперативно-технічних заходів та її закриття перевірено прокуратурою області, при цьому порушень вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» працівниками оперативного підрозділу не допущено;

- дані характеризуючих особу ОСОБА_7 документів, зокрема задовільної характеристики останнього виданої головою Ради адвокатів Хмельницької області, повідомлення про не перебування ОСОБА_7 на обліку у Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері, відсутність судимостей у обвинуваченого;

- відомості розсекреченого протоколу від 08.09.2016 року за результатами проведення оперативно-розшукового заходу в рамках оперативно-розшукової справи №88 від 15.04.2016 з додатком - компакт-диском №72/15/373т від 25.08.2016, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру НОМЕР_2 , який є знеособленим засобом мобільного зв`язку і знаходиться в особистому користуванні ОСОБА_7 , щодо змісту телефонних розмов останнього з ОСОБА_6 , в тому числі стосовно укладення договору про захист, ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , в період з 25.05. по 17.08.2016;

- відомості розсекреченого протоколу від 09.09.2016 року за результатами проведення оперативно-розшукового заходу в рамках оперативно-розшукової справи №88 від 15.04.2016 з додатком - компакт-диском №72/15/372т від 25.08.2016, а саме аудіо-, відеоконтролю особи ОСОБА_7 щодо змісту розмов останнього з ОСОБА_6 в період з 25.05. по 17.08.2016;

- даними протоколу огляду речей та аудіо-, відео-записів від 25.10.2016 року щодо огляду слідчим конвертів-додатків до протоколів про хід та результати проведення оперативно-розшукових заходів в рамках оперативно-розшукової справи №88 від 15.04.2016 та розміщених у них компакт-дисків №72/15/372т та №72/15/373т від 25.08.2016;

- відомості з протоколу огляду речей та аудіо-, відео-записів від 26.10.2016 року, а саме: конвертів - додатків до - протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №72/15/2-4861 від 25.08.2016; - протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової дії) - аудіо-, відео контроль особи №72/15/2-4860 від 25.08.2016; - протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження №72/15/2-4829 від 25.08.2016; - протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії у формі спеціального слідчого експерименту №72/15/2-4828 від 25.08.2016, а також розміщених у них компакт-дисках №72/15/370т від 25.08.2016, №72/15/371т від 25.08.2016, №72/15/374т від 25.08.2016;

- дані протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 06.09.2016 року про здійснення слідчим на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 05.09.2016 року в приміщенні Хмельницької місцевої прокуратури тимчасового доступу до матеріалів кримінального провадження №0000009 (№0000011) за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.ч.3,4 ст.190 КК України та наглядового провадження за вказаним кримінальним провадженням, в ході якого здійснено фотографування окремих аркушів матеріалів кримінального провадження, а також вилучено оригінали документів, про участь адвоката ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні в якості захисника, зокрема: - клопотання адвоката ОСОБА_7 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; -договору про надання правової допомоги від 07.06.2013 укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ; -ордеру адвоката ОСОБА_7 ; - копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; - клопотання ОСОБА_6 від 08.01.2013 та 21.01.2013; - клопотання та адвокатські запити ОСОБА_7 про витребування документів та інше;

- відомості з протоколу огляду речей від 25.08.2016 року про огляд слідчим чоловічої сумки, яка була вилучена у ОСОБА_7 під час його затримання, в якій з його слів знаходяться його особисті речі. При цьому, було виявлено та оглянуто гаманець з грошовими коштами на загальну суму 4211 грн., 200 доларів США (дві купюри номіналом по 100 доларів США), 5 левів (Болгарія), дисконтну картку Прайд ВОГ, картку Приват-Банк, зв`язку ключів.

- відповідно до постанови слідчого від 19.12.2016 року про передачу грошей на зберігання, вилучені у ОСОБА_7 та арештовані грошові кошти на загальну суму 4211 грн. (26 купюр номіналом 100 грн., 5 купюр номіналом 2 грн., 2 купюри номіналом 20 грн., 2 купюри номіналом 5 грн., 1 купюра номіналом 1 грн., 1 купюра номіналом 50 грн., 3 купюри номіналом 500 грн.) передано до відділу бухгалтерського обліку прокуратури Хмельницької області для зарахування їх на депозитний рахунок прокуратури області.

- відповідно до постанови слідчого від 19.12.2016 року про передачу грошей на зберігання визнано речовими доказами у кримінальному провадженні вилучені у ОСОБА_7 та арештовані грошові кошти: - 2 купюри номіналом 100 доларів США; - 1 купюра номіналом 5 левів (Болгарія) та передано на зберігання до Хмельницької філії Пат «ПриватБанк».

- постановою слідчого від 19.12.2016 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні вилучену у ОСОБА_7 картку Приват-Банк № НОМЕР_3 та визначено зберігати її в камері речових доказів прокуратури Хмельницької області.

Також суду представлено витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, скриншоти з такого реєстру відносно об`єднаного кримінального провадження №00000127 від 18.08.2016 року, рапорта, листи, постанови керівників органів досудового розслідування, слідчих, прокурорів щодо вчинених процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Дослідивши всі представлені стороною обвинувачення докази по справі та оцінивши кожен з них окремо, щодо належності, допустимості та достовірності, а в сукупності всі докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що винуватість ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні у вчинені, за вищевикладених обставин, кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369, ч.3 ст.190 КК України поза розумним сумнівом не доведена, у зв`язку з чим він підлягає виправданню на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України та за п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Такі висновки суду грунтуються на встановленні під час судового розгляду ряду істотних порушень вимог КПК України, допущених під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, які, в свою чергу, свідчать про недопустимість доказів.

Мотиви з яких суд відкидає докази обвинувачення:

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження згідно ч.1 ст.7 КПК України повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, серед яких - законність.

Під законністю, в свою чергу, відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 КПК України розуміється, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Обов`язок доказування у кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках,- на потерпілого.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, зазначені обставини встановлюються на підставі доказів, які повинні відповідати критеріям належності, допустимості та у своїй сукупності - достатності для постановлення обвинувального вироку.

Відповідно до вимог ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.

Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийняті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно приписів ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі, внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Тобто здійснення досудового розслідування неуповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

За результатами судового розгляду, встановлено, що вищевказаних вимог Закону, як і інших, зазначених нижче, органом досудового розслідування, а також прокурорами, належним чином не виконано, натомість допущено ряд істотних порушень вимог КПК України, які свідчать про наявність декількох самостійних підстав для визнання, як усіх, частини, так і окремих ключових доказів по справі не допустимими.

Відповідно до ст.5 КПК України (з редакції КПК України з дати набрання ним чинності, без змін) 1. Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

2. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

(Враховуючи, що після завершення досудового розслідування вказаного кримінального провадження в КПК України вносились зміни та доповнення, далі по тексту під посиланням суду на порушення положень КПК України, слід розуміти редакцію Закону, яка діяла на момент вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.)

1.Порушення правил підслідності.

Відповідно до положень ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Частиною четвертою ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша посадова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно частини сьомої ст.214 КПК України якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Однак, як слідує з представлених суду матеріалів кримінального провадження, всупереч вищевказаних вимог ч.1 ст.214 КПК України прокурор Хмельницької області ОСОБА_13 отримавши від заступника начальника Управління СБУ в Хмельницькій області ОСОБА_11 повідомлення про готування до вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.369 та ч.3 ст.369-2 КК України адвокатом ОСОБА_7 реєстр. №72/15/2-4674 від 18.08.2016 року, відомості про таке кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вніс, а скерував згідно резолюції таке повідомлення своєму заступнику - прокурору ОСОБА_20 для розгляду в порядку ст.214 КПК України та доповіді.

Останній, вищевказаних вимог ч.1 ст.214 КПК України також не виконав, а скерував згідно резолюції від 18.08.2016 року для виконання вказане повідомлення начальнику слідчого відділу прокуратури Хмельницької області, тобто керівнику органу досудового розслідування - ОСОБА_21 , який в свою чергу, згідно витягу №0000127 від 18.08.2016 року вніс відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з фабулою «Особа А схиляє особу Б надати неправомірну вигоду службовій особі В» та правовою кваліфікацією за ст.27 ч.5, ст.369 ч.3 КК України і розпочав досудове розслідування.

Таким чином, з наведеного слідує, що заступник прокурора Хмельницької області, скерувавши вищевказане повідомлення про готування до вчинення кримінальних правопорушень адвокатом ОСОБА_7 - начальнику слідчого відділу прокуратури Хмельницької області, в порушення положень ст.216 КПК України хоча і формально, але фактично визначив підслідність у даному кримінальному провадженні за органом досудового розслідування - слідчим відділом прокуратури Хмельницької області, якому таке кримінальне провадження предметно не підслідне.

Відповідно по положень ч.1 ст.216 КПК України вищезазначене кримінальне провадження підслідне слідчим органів Національної поліції.

Постановою від 18.08.2016 року начальник слідчого відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_21 створив у вказаному кримінальному провадженні слідчу групу до складу якої окрім себе включив і заступника начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_12 .

Останній, під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, прийнявши згідно відповідного протоколу від 19.08.2016 року заяву у ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення про те, що адвокат ОСОБА_7 , який захищає її інтереси у кримінальному провадженні за ч.ч.3,4 ст.190 КК України поставив їй вимогу надати йому неправомірну вигоду в сумі 10000 доларів США для подальшої передачі особам з числа керівного складу прокуратури Хмельницької області та Хмельницької місцевої прокуратури для прийняття прокурором рішення щодо відмови в суді від обвинувачення за ч.ч.3,4 ст.190 КК України та перекваліфікацію інкримінованих дій на ч.1 ст.190 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України відомості до ЄРДР про таке кримінальне правопорушення не вніс, а долучив такий зареєстрований протокол, як слідує з представлених суду документів, до матеріалів кримінального провадження, постанови про прийняте процесуальне рішення не виніс.

Натомість, згідно поданих заступником начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_12 рапортів від 22.08.2016 року на ім`я начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області, він встановив, що фігурант кримінального провадження - особа ОСОБА_22 підбурює заявника - особу ОСОБА_23 надати неправомірну вигоду особі «В», а також, що особа ОСОБА_22 готується до неправомірного заволодіння грошовими коштами особи ОСОБА_23 шляхом обману про зловживання довірою та вніс, відповідно, згідно витягу з ЄРДР №0000130 від 22.08.2016 року відомості про самостійне виявлення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією ст.15 ч.1, ст.27 ч.4; ст.369 ч.4 КК України (пізніше виправлену на ст.27 ч.4 ст.369 ч.3 КК України), а також згідно витягу з ЄРДР №0000131 від 22.08.2016 року відомості про самостійне виявлення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією - ст.14 ч.1; ст.190 ч.3 КК України.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_5 від 22.08.2016 року, який згідно постанов прокурора Хмельницької області від 18.08.2016 року та заступника прокурора Хмельницької області від 22.08.2016 року був призначений старшим групи прокурорів у всіх трьох вищезазначених кримінальних провадженнях такі кримінальні провадження були в об`єднані в одне під спільним номером №0000127 від 18.08.2016 року.

Як слідує із представленого суду зведеного витягу з ЄРДР від 22.08.2016 року за підписом реєстратора - прокурора ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000127, - 18.08.2016 року на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень були внесені відомості про те, що «Особа А схиляє особу Б надати неправомірну вигоду службовій особі В» з правовою кваліфікацією за ст.27 ч.5; ст.369 ч.3 КК України;

- 22.08.2016 року на підставі самостійного виявлення слідчим кримінального правопорушення, у тому числі під час досудового розслідування, були внесені відомості про те, що «Особа А підбурює Б надати неправомірну вигоду особі В» з правовою кваліфікацією за ст.27 ч.4; ст.369 ч.3 КК України; а також про те, що «Особа А готується до неправомірного заволодіння коштами особи Б» з правовою кваліфікацією за ст.14 ч.1; ст.190 ч.3 КК України.

З 18.08.2016 року по 02.09.2016 року у вказаному кримінальному провадженні слідчими СВ прокуратури Хмельницької області, а також згідно відповідних доручень оперативними підрозділами було проведено ряд слідчих, в тому числі негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема: аудіо-, відеоконтролю особи; візуальне спостереження; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; огляд, обробку та вручення грошей; особистий обшук; освідування; затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; огляд речей; арешт вилученого майна; призначено судово-хімічну експертизу.

Постановою від 02 вересня 2016 року старший групи прокурорів у вищевказаному об`єднаному кримінальному провадженні - ОСОБА_5 , керуючись ст.ст.110, 216, 218 КПК України мотивуючи своє рішення тим, що вказане кримінальне правопорушення підслідне слідчим органів внутрішніх справ, визначив підслідність об`єднаного кримінального провадження №0000127 від 18.08.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,5 ст.27, ч.3 ст.369 КК України та ч.1 ст.14, ч.3 ст.190 КК України за слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області куди постановив і направити таке кримінальне провадження.

Постановою від 19 вересня 2016 року заступник прокурора Хмельницької області ОСОБА_20 керуючись ч.5 ст.36, ст.110 КПК України постановив - здійснення досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 за ч.ч.4,5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 та ч.3 ст.190 КК України, доручити іншому органу досудового розслідування, а саме слідчому відділу прокуратури Хмельницької області.

В обгрунтування такого рішення заступник прокурора Хмельницької області вказав що вивченням матеріалів зазначеного кримінального провадження встановлено, що досудове розслідування у ньому проводиться неефективно та допущено тяганину. Зокрема, з 02.09.2016 СУ ГУНП у Хмельницькій області не проведено жодної слідчої (розшукової) та процесуальної дії. З метою забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення, надання йому належної правової оцінки та прийняття законного процесуального рішення у передбачені кримінальним процесуальним законодавством розумні строки, доцільним є доручити здійснення подальшого досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні іншому органу досудового розслідування, зокрема слідчому відділу прокуратури Хмельницької області.

Суд знаходить обгрунтованими, оскільки вони узгоджуються та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, заяви сторони захисту про те, що рішення прокурора, який здійснював нагляд за досудовим розслідуванням про передачу кримінального провадження за підслідністю СУ ГУНП в Хмельницькій області від 02.09.2016 року мало формальний характер і фактично, належним чином виконано не було, так як досудове розслідування після винесення вказаної постанови продовжувало проводитись слідчим відділом прокуратури Хмельницької області, речові докази не передавались, а постанова заступника прокурора Хмельницької області про від 19.09.2016 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, у зв`язку з неефективністю досудового розслідування, є не вмотивованою і обумовленою необхідністю узаконити повноваження слідчих слідчого відділу прокуратури Хмельницької області, які фактично проводили весь час таке досудове розслідування.

Такі заяви захисника підтверджуються: відомостями з протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 06.09.2016 року складеного слідчим прокуратури Хмельницької області ОСОБА_25 щодо проведення вказаної слідчої дії; - даними супровідного листа цього ж слідчого від 07.09.2016 року про надсилання до головного офісу ПрАТ «Київстар» для виконання ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 02.09.2016 року з яких слідує, що навіть після зміни підслідності у вказаному кримінальному провадженні 02.09.2016 року за СУ ГУНП в Хмельницькій області слідчі дії продовжували проводитись слідчим відділом прокуратури Хмельницької області.

Про те, що вилучені під час проведення слідчих (розшукових) дій речі та предмети, які були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні з матеріалами справи йому не передавались підтвердив в суді і свідок ОСОБА_26 - старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Хмельницькій області, якому було доручено розслідування кримінального провадження після зміни підслідності. Не заперечував таких обставин і прокурор. Пояснити ж причини бездіяльності, пов`язаної з не розслідуванням кримінального провадження слідчий ОСОБА_26 не зміг. До дисциплінарної відповідальності за таку бездіяльність не притягувався.

Також суд погоджується з твердженнями захисника про невмотивованість постанови заступника прокурора Хмельницької області ОСОБА_20 від 19.09.2016 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування.

Оскільки, на переконання суду, враховуючи положення ч.2 ст.36 КПК України щодо повноважень прокурора під час здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням, в тому числі: - доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них; - ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; реалізація Генеральним прокурором, керівником регіональної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень передбачених ч.5 ст.36 КПК України щодо доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування виглядає, як крайня міра.

Натомість, жодного обгрунтування щодо неможливості забезпечити проведення досудового розслідування вказаного кримінального СУ ГУНП в Хмельницькій області, якому воно згідно ч.1 ст.216 КПК України підслідне, у вищезазначеній постанові заступника прокурора Хмельницької області від 19.09.2016 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, не міститься.

Не вмотивованою зазначену постанову заступника прокурора Хмельницької області суд визнає і тому, що наведене прокурором обгрунтування є суперечливим за змістом та не відповідає вимогам ч.5 ст.36 КПК України. Так, вказуючи на те, що досудове розслідування проводиться неефективно та допущено тяганину, оскільки жодної слідчої розшукової дії з 02.09.2016 року не проведено, прокурор фактично сам собі суперечить, оскільки називає неефективним досудове розслідування, яке взагалі не проводиться.

Відтак, враховуючи вищенаведене, вказане процесуальне рішення заступника прокурора Хмельницької області виглядає як мотивоване бажанням забезпечити розслідування кримінального провадження конкретним органом досудового розслідування, а саме слідчим відділом прокуратури Хмельницької області.

Як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд і зокрема в постановах від 14 квітня 2020 року (провадження №51-10064, справа №761/34909/17), від 28 жовтня 2021 року (провадження №51-3231 км 21, справа №725/5014/18) підслідність кримінальних проваджень визначається виключно кримінальним процесуальним законом, а саме ст.216 КПК. На підставі ч.5 ст.36 КПК України Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення, окрім того, що віднесене до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, лише у випадку здійснення органом, визначеним у ст.216 КПК, досудового розслідування у розпочатому кримінальному провадженні та встановлення за наслідками такого розслідування його неефективності.

Тобто передумовою реалізації прокурором передбачених ч.5 ст.36 КПК України повноважень має бути здійснення відповідним органом, визначеним у ст.216 КПК України, досудового розслідування у кримінальному провадженні та встановлення за наслідками такого розслідування його неефективності.

Як встановлено судом, усі слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні від його початку, здійснені слідчими слідчого відділу прокуратури Хмельницької області, будь-яке досудове розслідування органами Національної поліції у вказаному кримінальному провадженні, про що безпосередньо зазначив у своїй постанові від 19.09.2016 року і заступник прокурора Хмельницької області, не здійснювалось, а відтак і таке, яке б можна було визнати неефективним не було проведено.

З наведеного слідує, що підстав передбачених ч.5 ст.36 КПК України у заступника прокурора Хмельницької області доручати здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні іншому органу ніж той, що прямо передбачений у ст.216 КПК України не було.

При цьому, суд враховує, що згідно положень ч.2 ст.218 КПК України передбачено - якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Однак, приймаючи до уваги, що положеннями ст.218 КПК України регулюються питання територіальної підслідності, зазначені положення не позбавляють суд можливості визнати докази не допустимими у випадку отримання їх не уповноваженим суб`єктом з порушенням правил предметної підслідності.

За таких обставин, враховуючи, що слідчі слідчого відділу прокуратури Хмельницької області під час розслідування вищевказаного кримінального провадження діяли поза межами наданих їм процесуальним законом повноважень, суд на підставі ст.87 КПК України визнає недопустимими всі отримані в результаті проведених ними слідчих дій докази та неможливість покладення таких доказів в основу обвинувального вироку.

Що ж стосується показань потерпілої ОСОБА_6 та свідків, то очевидно, що самих таких показань не достатньо для підтвердження пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення. Більше того, показання потерпілої ОСОБА_6 викликають у суду сумніви у їх достовірності, оскільки вони є не послідовними, суперечливими, як самі по собі так і з іншими доказами, а відтак не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку поза розумним сумнівом та не доводять винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні. Так, на початку ОСОБА_6 пояснила, що випадково зустрівшись з ОСОБА_7 після звільнення з-під варти, в 2016 році, погодилась на пропозицію останнього та уклала з ним договір про правову допомогу, оскільки переживала щоб він не нашкодив їй та не вплинув на її справу, після чого звернулась в прокуратуру із заявою про те, що він вимагає у неї гроші. Проте, як слідує зі змісту розмов між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно протоколу про проведення оперативно-розшукових заходів в ході проведення оперативно-розшукової справи відносно ОСОБА_7 , саме ОСОБА_6 ініціювала укладення договору з ОСОБА_7 , у зв`язку з чим неодноразово телефонувала до нього та домовлялась про зустрічі. Ще більш суперечливим виглядає її пізніше твердження про те, що в прокуратуру із заявою вона звернулась ще до укладення з ОСОБА_7 договору про правову допомогу.

Разом з тим, як слідує з договору про правову допомогу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , такий був укладений 07.06.2016 року, а із заявою про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення ОСОБА_6 , згідно відповідного протоколу звернулась в прокуратуру Хмельницької області лише 19.08.2016 року, тобто більше ніж через два місяці і до того ж, вже після надходження до прокуратури Хмельницької області повідомлення з Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про готування до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні заперечував, стверджував, що ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди прокурорам і суддям не підбурював, намірів незаконно заволодіти коштами останньої не мав. При цьому, показав, що у 2013 році він укладав декілька договорів з ОСОБА_6 в тому числі і про її захист у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.3,4 ст.190 КК України. Однак, через недотримання ОСОБА_6 умов договорів, в частині розрахунку, такі договора згодом були розірвані, а остання залишилась винна йому гроші приблизно 3000 доларів США. В жовтні 2015 року, на прохання ОСОБА_6 , яка перебувала під вартою, він зустрічався з нею в умовах Хмельницького слідчого ізолятора і спілкувався за її ініціативою на предмет укладення нового договору про здійснення захисту. Однак, через не досягнення згоди договір не було укладено. Після звільнення ОСОБА_6 з-під варти, у 2016 році вона прийшла до нього в офіс і запропонувала укласти договір про її захист у кримінальному провадженні на що він їй повідомив, про можливість укладення договору, коли у неї будуть гроші. Після декількох безпредметних спілкувань під час зустрічей, ОСОБА_6 черговий раз прийшла до нього в офіс і повідомила, що у неї є 15000 доларів США і вона хоче заплатити і забути, тобто дати хабар і щоб її справа вирішилась. На це він їй пояснював, що для прийнятного рішення необхідно багато працювати в суді і прокуратурі. Як вона його зрозуміла він не знає. 23.08.2016 року під час зустрічі ОСОБА_6 йому повідомила, що принесла тільки гроші на затрати по справі 10000 доларів США, які він не взяв, оскільки знаючи її попередню недобросовісну поведінку передбачав, що вона не сплатить йому гонорар. Наступного дня вона сказала, що є всі гроші і вони домовились про зустріч. 25.08.2016 під час зустрічі вона передала йому гроші на затрати та гонорар, які він не перераховував і поклав в портфель, після чого ОСОБА_6 пішла, а його затримали.

2. Порушення передбаченого КПК України порядку продовження строків досудового розслідування.

Відповідно до чинних на момент проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження (серпень - грудень 2016 року) положень КПК України, зокрема:

- ч.1 ст.295 КПК України продовження строку досудового розслідування кримінального правопорушення здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора, який здійснює нагляд за додержання законів під час проведення цього досудового розслідування;

- ч.2 ст.294 КПК України якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу: 2) до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником;

- ч.2 ст.296 КПК України якщо прокурор задовольняє клопотання слідчого, прокурора, він визначає новий строк досудового розслідування. Прокурор зобов`язаний визначити найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування.

- ч.3 ст.296 КПК України у разі необхідності прокурор перед спливом продовженого строку може повторно звернутися з клопотанням про продовження строку досудового розслідування в порядку, визначеному цим параграфом, у межах строків, встановлених частиною другою статті 219 цього Кодексу.

З наведеного слідує, що продовження строку досудового розслідування злочину до шести місяців могло бути здійснено керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником лише за клопотанням слідчого або прокурора, який здійснює нагляд за додержання законів під час проведення цього досудового розслідування у випадку якщо його неможливо закінчити внаслідок особливої складності провадження.

Тобто, ні потерпілий, його представник, підозрюваний чи захисник права звертатись з відповідним клопотанням не мають. Згідно ч.3 ст.295 КПК України підозрюваний та захисник мають право на отримання копії такого клопотання про продовження строків досудового розслідування та подати на нього свої заперечення.

При цьому, повторно звернутися з клопотання про продовження раніше продовженого строку досудового розслідування мав право лише прокурор, який здійснював нагляд за додержання законів під час проведення цього досудового розслідування.

У даному кримінальному провадженні вищезазначені вимоги ч.3 ст.296 КПК України було порушено. Як слідує з представлених суду клопотань слідчого ОСОБА_25 від 16.11.2016 року та 16.12.2016 року та постанов заступника прокурора Хмельницької області від 24.11.2016 року та 23.12.2016 року строки досудового розслідування кримінального провадження, повторно, спочатку до чотирьох місяців, а потім до п`яти місяців продовжувались на підставі клопотання слідчого, а не прокурора, який здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону, слідчий повторно звертаючись до заступника керівника регіональної прокуратури з клопотаннями про продовження строку досудового розслідування до чотирьох, а пізніше до п`яти місяців діяв поза межами передбачених законом повноважень.

Як зазначалось вище, згідно приписів ст.87 КПК України недопустимими серед іншого є докази, отримані шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Відтак, всі отримані слідчим докази після 26.11.2016 року, тобто закінчення продовженого до трьох місяців з дня повідомлення про підозру ОСОБА_7 26.08.2016 року строку досудового розслідування суд визнає недопустимими, а остаточну підозру ОСОБА_7 за ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 та ч.3 ст.190 КК України від 15.12.2016 року, повідомлену того ж дня та обвинувальний акт складеними поза межами строків досудового розслідування, а тому незаконними.

При цьому, суд враховує, що процесуальне рішення про повторне продовження строків досудового розслідування вказаного кримінального провадження спочатку до чотирьох, а пізніше до п`яти місяців було прийнято уповноваженою посадовою особою - заступником прокурора Хмельницької області.

Однак, зазначені обставини не спростовують вищенаведених висновків суду, оскільки, на переконання суду, незаконні дії не можуть породжувати законних рішень. Отримавши повторне клопотання про продовження строків досудового розслідування від слідчого, до речі, навіть не погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержання законів під час проведення цього досудового розслідування, заступник прокурора регіональної прокуратури повинен був відмовити останньому в розгляді такого клопотання, як поданого не належним суб`єктом та роз`яснити слідчому передбачений КПК України порядок звернення з таким клопотанням.

3.Недопустимість відомостей протоколів про результати проведення оперативно-розшукових заходів в ході проведення оперативно-розшукової справи №88 від 15.04.2016 року та протоколу огляду речей від 25.10.2016 року

Згідно п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод - здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до ч.2 ст.92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Оскільки, ухвали слідчих суддів апеляційного суду, які містили дозволи на проведення відповідних негласних оперативно-розшукових заходів, в травні-серпні 2016 року, в ході проведення оперативно-розшукової справи №88 від 15.04.2016 року відносно ОСОБА_7 , а також клопотання про надання таких дозволів, стороні захисту не відкривались і не були надані суду, у зв`язку із знищенням вказаної оперативно-розшукової справи 18.10.2016 року, відомості здобуті під час проведення таких заходів суд визнає недопустимими доказами, додатково і з наведених підстав.

Зокрема, недопустимими суд визнає: - розсекречений протокол за результатами проведення оперативно-розшукових заходів в рамках оперативно-розшукової справи №88 від 15.04.2016, №72/15/2-5084 від 08.09.2016 на 103 аркушах з додатком - компакт-диск №72/15/372т; - розсекречений протокол за результатами проведення оперативно-розшукових заходів в рамках оперативно-розшукової справи №88 від 15.04.2016, №72/15/2-5085 від 08.09.2016, на 27 аркушах, з додатком - компакт - диск №72/15/373т; - а також похідний від таких доказів - протокол огляду речей та аудіо-, відео-записів від 25.10.2016 року щодо огляду вищевказаних компакт-дисків слідчим.

Не спростовують таких висновків суду і заяви прокурора про законність проведення таких оперативно-розшукових заходів з посиланням на повідомлення голови апеляційного суду Тернопільської області №8680/16вх від 12.10.2016 року, яким підтверджується надання відповідних дозволів із зазначенням номерів ухвал, дат їх постановлення, терміну дії та статтей КПК України згідно положень яких надавався такий дозвіл, а також інформаційний лист начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури області В.Зварича від 21.11.2016 №21-2958 вн-16, яким підтверджується законність заведення оперативно-розшукової справи №88, проведення в її межах оперативно-технічних заходів та її закриття, що було предметом перевірки прокуратурою області.

Оскільки, на переконання суду, такі обставини не відновлюють, порушеного в даному випадку, права на захист, тобто ознайомитись з документами і висловити свою позицію щодо оцінки правових підстав проведення оперативно-розшукових заходів, аргументи щодо допустимості відомостей отриманих в результаті їх проведення, та не відновлюють можливостей суду безпосередньо дослідити та оцінити документи, які мають важливе значення для вирішення питання про допустимість доказів.

Справедливим, на думку суду, виглядає зауваження сторони захисту про суперечливий характер позиції оперативних підрозділів УСБ України в Хмельницькій області, які спочатку в повідомленні прокурору від 18.08.2016 року надали інформацію про готування до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , 12.10.2016 року надіслали прокурору матеріали отримані за результатами проведення оперативно-розшукових заходів, однак того ж 12.10.2016 винесли постанову про закриття оперативно- розшукової справи №88 відносно ОСОБА_7 на підставі п.7 ч.1 ст.9-2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», тобто - не встановлення у передбачені цим законом строки даних, що вказують на ознаки кримінального правопорушення особи, та 18.10.2016 знищили вказану оперативно-розшукову справу.

4. Недопустимість відомостей протоколів про результати проведення НСРД в ході досудового розслідування

Окрім вищенаведених підстав, суд визнає недопустимими доказами відомості здобуті в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, а саме розсекречені дані: - протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої розшукової дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №72/15/2-4861 від 25.08.2016, на 10 арк.; - протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої розшукової дії -аудіо-, відеоконтроль особи №72/15/2-4860 від 25.08.2016 на 9 арк.; - протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої розшукової дії - візуальне спостереження №72/15/2-4829 від 25.08.2016, на 2 арк.

Такі заходи, як слідує з представлених суду розсекречених документів, проводились на підставі дозволів слідчого судді апеляційного суду Тернопільської області на проведення стосовно ОСОБА_7 негласних розшукових заходів, пов`язаних з тимчасовим обмеженням прав людини, терміном на два місяці, а саме: візуального спостереження; аудіо-, відео контроль; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру НОМЕР_2 , який знаходиться в користуванні ОСОБА_7 із застосуванням технічних засобів, згідно трьох ухвал №№01/1638т, 01/1639т, 01/1640т від 19.08.2016 року, постановлених за результатами розгляду відповідних клопотань прокурора Хмельницької області №17/7-998т, №17/7-999т, №17/7-1000т від 18.08.2016 року.

Оскільки, на думку суду, з досліджених розсекречених клопотань прокурора та ухвал слідчого судді апеляційного суду Тернопільської області, слідує що проведення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій проводилось на підставі дозволів отриманих з недотриманням вимог передбачених КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.247 КПК України розгляд клопотань, який віднесений згідно з положеннями цієї глави до повноважень слідчого судді, здійснюється слідчим суддею Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Частиною другої ст.247 КПК України передбачено, що « розгляд клопотань про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо суддів, працівників суду та правоохоронних органів та/або у приміщеннях судових та правоохоронних органів, який віднесено згідно з положеннями цієї глави до повноважень слідчого судді, може здійснюватись слідчим суддею Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя поза межами територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування.

У такому разі слідчий, прокурор звертаються з клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій до слідчого судді апеляційного суду, найбільш територіально наближеного до апеляційного суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.»

Так як, дозвіл на проведення відповідних заходів згідно клопотання прокурора області стосувався адвоката ОСОБА_7 з метою документування його протиправної діяльності на території Хмельницької області, то уповноваженою посадовою особою для надання такого дозволу згідно ч.1 ст.247 КПК України є слідчий суддя апеляційного суду Хмельницької області.

Що ж стосується наведених прокурором згідно його клопотань, обгрунтувань необхідності звернення до апеляційного суду Тернопільської області, в порядку ч.2 ст.247 КПК України, а саме через перевірку на причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення працівників прокуратури Хмельницької області та суддів Хмельницького міськрайонного суду, то такі обгрунтування суд визнає безпідставними, оскільки досудове розслідування стосовно зазначеної категорії осіб слідчим відділом прокуратури Хмельницької області не здійснювалось.

Більше того, досудове розслідування корупційних кримінальних правопорушень відносно зазначеної категорії осіб, як то судді та прокурори, відповідно до положень ч.5 ст.216 КПК України підслідне детективам Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до положень ч.4 ст.271 КПК України про результати контролю за вчиненням злочину складається протокол, до якого додаються речі і документи, отримані під час проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії. Якщо контроль за вчиненням злочину закінчується відкритим фіксуванням, про це складається протокол у присутності такої особи.

Як слідує із змісту розсекреченого протоколу про хід та результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 25.08.2016 року розпочатого о 09 год.15 хв. 23.08.2016 року та закінченого о 14 год. 20 хв. 25.08.2016 року, слідча дія завершилась затриманням ОСОБА_7 співробітниками УСБ України у Хмельницькій області на літній терасі піцерії «CAMPANIA», після отримання ним грошових коштів від ОСОБА_6 . Однак, відомостей про те, що вказаний протокол складався у присутності затриманого ОСОБА_7 в протоколі не міститься.

Такий протокол згідно супровідного листа заступника начальника Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області №72/15/2-5247 від 16.09.2016 року та вхідного штампу було надіслано в прокуратуру Хмельницької області того ж дня.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотне порушення вимог КПК України органом досудового розслідування, що унеможливлює відповідно до ст.87 того ж Кодексу визнання здобутих під час проведення такої слідчої дії доказів допустимими.

Окрім того, недопустимими відомості здобуті за результатами проведення контролю за вчиненням злочину суд визнає і через порушення органом досудового розслідування положень ч.3 ст.271 КПК України, згідно якої під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

При цьому суд виходить з наступного.

Як слідує зі змісту вказаного протоколу, спроба передати ОСОБА_6 . ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 10000 доларів США відбувалась двічі, 23.08.2016 року та 25.08.2016 року. При першій спробі така передача не відбулась через відмову ОСОБА_7 отримати неправомірну вигоду без решти гонорару за надання правової допомоги в сумі 50000 грн.

У зв`язку з цим, 23.08.2016 року прокурором ОСОБА_5 , який здійснював нагляд за досудовим розслідуванням було винесено вже третю постанову про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, в якій він зазначив, що під час зустрічі з ОСОБА_6 . ОСОБА_7 поставив вимогу надати одночасно 10000 доларів США неправомірної вигоди та 50000 грн. під виглядом гонорару за надання адвокатських послуг з метою подальшого їх привласнення. При цьому, постановив провести слідчий експеримент з використанням спеціальних хімічних речовин та заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів - коштів в національній валюті в сумі 50000 грн.

Такі висновки прокурора суперечать показанням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які стверджували, що згідно укладеного між ними 07.06.2016 року договору про надання правової допомоги та додатку до такого договору від 09.06.2016 року гонорар адвоката складав 75 000 грн., з яких 25000 грн. підлягали сплаті при укладенні договору, а решта 50000 грн. після надходження справи до суду.

Також, зазначена постанова прокурора, як слідує з даних протоколу огляду та вручення грошей від 25.08.2016 року, не була виконана належним чином співробітниками відділу БКОЗ УСБ України в Хмельницькій області, оскільки грошові кошти в сумі 50000 грн. не помічались, а лише були оглянуті та вручені ОСОБА_6 .

Враховуючи зазначене, на думку суду, після відмови ОСОБА_7 від отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 23.08.2016 року, правоохоронні органи не обмежились пасивним спостереженням за діями ОСОБА_7 , а шляхом надання ОСОБА_6 додаткових засобів у вигляді грошових коштів в сумі 50000 грн., без яких злочин не було б вчинено, а також інструктажів, що підтвердили як ОСОБА_6 так і свідок ОСОБА_17 - співробітник відділу БКОЗ УСБУ, спровокували ОСОБА_7 на отримання неправомірної вигоди в сумі 10000 доларів США.

Приходячи до таких висновків, суд враховує, що саме ОСОБА_6 ініціювала укладення договору з ОСОБА_7 про надання правової допомоги, що підтверджується змістом розмов від 25.05.2016 року згідно протоколів про проведення оперативно-розшукових заходів під час проведення оперативно-розшукової справи №88 від 15.04.2016 року відносно ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_7 обумовлював можливість укладення договору наявністю у неї грошових коштів. На що ОСОБА_6 повідомляла про наявність у неї коштів на гонорар і крім гонорару та бажання заплатити і щоб все скінчилось. Разом з тим, згідно її показань, вона уклала з ОСОБА_7 договір, оскільки боялася, щоб він не нашкодив їй та не вплинув на її справу, після чого звернулась в правоохоронні органи із заявою.

З наведеного, на думку суду слідує, що ОСОБА_6 , укладаючи договір з ОСОБА_7 не мала намірів отримати правову допомогу від нього, а діяла з метою передачі грошових коштів останньому, для його викриття. З цим узгоджується і той факт, що у ОСОБА_6 на момент укладення договору з ОСОБА_7 був захисник у кримінальному провадженні і до того ж, з її слів, не один. На користь цього свідчить і відсутність у ОСОБА_6 необхідних для оплати гонорару адвоката коштів, частину з яких в сумі 50000 грн. їй надали співробітники БКОЗ УСБ України в Хмельницькій області. Про те, що ОСОБА_6 неодноразово провокувала його передати неправомірну вигоду посадовим особам за вирішення її справи з бажаним для неї результатом заявив в суді і ОСОБА_7 .

Також суд враховує і в певній мірі залежність ОСОБА_6 від правоохоронних органів на час подій, з огляду на її статус обвинуваченої у кримінальному провадженні, а відтак її зацікавленість у добровільній співпраці.

Крім того, самостійною підставою для визнання недопустимими відомостей про результати оперативно-розшукових заходів під час проведення оперативно-розшукової справи відносно ОСОБА_7 починаючи з 07.06.2016 року, а також негласних слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування є порушення оперативними підрозділами та органом досудового розслідування положень ч.5 ст.258 КПК України щодо заборони втручання у приватне спілкування захисника з обвинуваченим.

Відповідно до ч.4 ст.258 КПК України втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним. Різновидами втручання в приватне спілкування є:

1) аудіо-, відеоконтроль особи;

2) арешт, огляд і виїмка кореспонденції;

3) зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж;

4) зняття інформації з електронних інформаційних систем.

Відповідно до частини 5 ст.258 КПК України втручання у приватне спілкування захисника, священнослужителя з підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, виправданим заборонене.

На підставі зазначеного суд визнає недопустимими доказами відомості з протоколів про результати проведення НСРД під час проведення процесуальних дій в рамках розслідування вказаного кримінального провадження, а також відомості протоколів про результати проведення оперативно-розшукових заходів в ході проведення оперативно - розшукової справи №88 від 15.04.2016 року, в частині спілкування захисника ОСОБА_7 з обвинуваченою ОСОБА_6 .

При цьому, суд враховує, що відповідно до вищевказаної заяви ОСОБА_6 від 19.08.2016 року, остання добровільно надала згоду працівникам прокуратури та Служби безпеки України на розкриття адвокатської таємниці. В той же час, якщо така згода ОСОБА_6 під час розслідування кримінального провадження була надана нею до початку проведення НСРД, то будь-яких відомостей про її згоду на втручання у приватне спілкування її, як обвинуваченої зі свої захисником ОСОБА_7 , під час проведення оперативно-розшукової справи, суду не представлено.

Однак, така згода ОСОБА_6 на розголошення адвокатської таємниці не спростовує вищенаведених висновків суду про недопустимість доказів. Оскільки, на переконання суду, передбачена ч.5 ст.258 КПК України заборона втручання у приватне спілкування захисника з обвинуваченим не обмежує права осстаннього на розкриття адвокатської таємниці, а як фундаментальна складова гарантованого Конституцією України та КПК України права на захист особи, стосується лише неможливості застосування певних видів негласних (слідчих) розшукових дій у передбачених кримінальним процесуальним законом випадках і згідно вищевказаних положень КПК України має безальтернативний та безумовний характер.

5. Також істотними порушеннями вимог КПК України, а саме права на захист, суд визнає дії органу досудового розслідування пов`язані із неналежним виконанням вимог п.4 ч.5 ст.214 КПК України, тобто проведенням досудового розслідування на підставі внесених до ЄРДР відомостей, які не свідчать про обставини вчинення кримінальних правопорушень за ч.ч.4,5 ст.27 ч.3 ст.369 КК України.

Так, за змістом ч.1, ч.5 ст.214 КПК України підставою для почату досудового розслідування є внесення до ЄРДР відомостей про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи з іншого джерела.

Частиною першою статті 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Частиною першою ст.369 КК України передбачено кримінальну відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

А частина третя ст.369 КК України передбачає відповідальність за діяння, передбачені частиною першою або другою (у випадку повторності) цієї статті, якщо неправомірна вигода надавалась службовій особі, яка займає відповідальне становище, або вчинені за попередньою змовою групою осіб.

З наведеного, слідує, що внесена в ЄРДР під №0000127 від 18.08.2016 року фабула кримінального правопорушення у вигляді: «Особа А схиляє особу Б надати неправомірну вигоду службовій особі В» не містить короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення не тільки за ч.3 ст.369 чи ч.1 ст.369 КК України, а взагалі будь-якого кримінального правопорушення передбаченого Кримінальним законом.

Фактично у фабулі ЄРДР реєстратор зазначив назву ст.369 КК України, що на думку суду, не є викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення конкретного кримінального правопорушення, як того вимагається згідно вищенаведених положень п.4 ч.5 ст.214 КПК України.

До того ж, такий виклад обставин очевидно не відповідає і суперечить попередній правовій кваліфікації діяння стосовно ч.5 ст.27 КК України, яка визначає поняття такого виду співучасника кримінального правопорушення, як пособник, який своїми діями такими, як порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяє вчиненню кримінального правопорушення. Натомість особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ч.4 ст.27 КПК України є підбурювачем.

Аналогічно, такими, що не відповідають вимогам ч.1, п.4 ч.5 ст.214 КК України є і дії заступника начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_12 , який вніс згідно витягу з ЄРДР № 0000130 від 22.08.2016 року відомості про самостійне виявлення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ст.15 ч.1, ст.27 ч.4; ст.369 ч.4 КК України (пізніше виправлену на ст.27 ч.4 ст.369 ч.3 КК України) з фабулою «Особа А підбурює Б надати неправомірну вигоду особі В», яке того ж дня постановою прокурора було об`єднано в одне з вищевказаним кримінальним провадженням. Такі обставини, на думку суду, не тільки не свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а на відміну від вищезазначених навіть не містять назву статті Кримінального Кодексу України.

З наведеного слідує, що орган досудового розслідування проводив досудове розслідування без передбачених законом підстав, стосовно незрозумілих обставин: особа А - фізична чи юридична особа, хто чи що таке Б, і які не свідчать про вчинення кримінального правопорушення, що на переконання суду, істотно порушує визначену законом правову процедуру виконання завдань кримінального провадження передбачених ст.2 КПК України. Безпідставною, враховуючи вищезазначене виглядає і правова кваліфікація внесених відомостей в ЄРДР під №0000127 від 18.08.2016 року за ч.5 ст.27 ч.3 ст.369 КК України та № 0000130 від 22.08.2016 року за ч.4 ст.27 ч.3 ст.369 КК України.

Слід зазначити, що суду зрозуміло і враховується судом, цілком обгрунтовані наміри органу досудового розслідування запобігти передчасному розголошенню відомостей про готування до вчинення кримінального правопорушення, однак зазначені обставини, на переконання суду, не звільняють орган досудового розслідування від виконання вимог передбачених п.4 ч.5 ст.214 КПК України, тобто коротко викласти обставини, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення, зазначивши, як обов`язкові так і кваліфікуючі ознаки такого кримінального правопорушення згідно попередньої правової кваліфікації, орієнтовно час чи період, місце (район, область) його вчинення.

Інакше, на думку суду, неналежне виконання чи ігнорування зазначених вимог закону, створює умови для порушення прав та свобод особи на захист від безпідставного переслідування та втручання у приватне життя.

Не доведеним відповідно до положень КПК України, суд визнає пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України і через його не конкретність.

Як зазначалось вище, відповідно до ч.4 ст.27 КК України підбурювачем є особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення кримінального правопорушення.

Однак, згідно обвинувального акту, формулювання обвинувачення ОСОБА_7 за ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України, тобто у вчиненні підбурювання до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій з використанням службового становища, не містить відомостей у який саме з передбачених ч.4 ст.27 КК України спосіб: умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином він вчиняв підбурювання.

Натомість зазначається, що «адвокат ОСОБА_7 недобросовісно використовуючи довірчі стосунки із ОСОБА_6 , вчиняючи шахрайство, схиляв її до необхідності передачі неправомірної вигоди особам, які займають відповідальне становище, з числа прокурорів прокуратури Хмельницької області, Хмельницької місцевої прокуратури, суддів апеляційного суду Хмельницької області чи суддів іншого суду…та фактично створив у свого клієнта впевненість у вигідності та обов`язковості передачі для них коштів у сумі 10000 доларів США за винесення виправдувального вироку або засудження її до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, перекваліфікацію судом інкримінованих їй діянь на менш тяжку частину ст.190 КК України, за закриття кримінального провадження за її обвинуваченням на стадії досудового розслідування, зміну прокурором обвинувачення чи відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді.»

Враховуючи, що шахрайство вчиняється шляхом обману чи зловживання довірою, які в свою чергу можуть проявлятися в різних формах, як то дії - повідомлення неправдивих відомостей, або бездіяльності - замовчування відомостей, які мають бути повідомлені, а крім того виявлятися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів, не виконанні обіцянки, таке формулювання обвинувачення виглядає не конкретним, а відтак не зрозумілим.

Відповідно до ч.2 ст.337, ч.1 ст.338 КПК України під час судового розгляду прокурор може і має право змінити обвинувачення, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, якщо під час такого розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Однак, попри неодноразові заяви сторони захисту стосовно неконкретності пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, прокурор таким своїм правом не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку встановленому цим Кодексом.

Абзацом першим ч.6 ст.284 КПК України передбачено, що копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необгрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Як повідомив в судовому засіданні прокурор та представив на підтвердження таких відомостей скрін-шот з об`єднаного ЄРДР №0000127 від 18.08.2016 року, зазначене кримінальне провадження в частині вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.369 КК України було закрито слідчим 23.12.2016 року шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Такі дії слідчого, очевидно не відповідають вищенаведеним вимогам КПК України, оскільки, як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 04.10.2021 року (справа №724/86/20, провадження №51-1353 кмо21), посилаючись на Положення про ЄРДР, вказаний реєстр є електронною формою та базою фіксації і відображення прийнятих органом досудового розслідування та прокурором процесуальних рішень та вчинених дій, однак не є самими такими рішеннями. Відтак, наявність лише відмітки в ЄРДР про закриття кримінального провадження без винесення відповідної постанови, на думку суду, не можна вважати закриттям кримінального провадження.

Відповідно до приписів ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення виправдувального вироку відносно ОСОБА_7 на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України та за п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

За минуванням потреби арешт накладений на майно згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2016 року, а саме на вилучені у ОСОБА_7 під час його затримання: мобільний телефон, грошові кошти на загальну суму 4211 грн., 200 доларів США (дві купюри номіналом по 100 доларів США), 5 левів (Болгарія), шкіряну сумку та банківську картку Приват-Банк № НОМЕР_3 згідно ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати.

Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України, а саме: DVD компакт-диски, документи - які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - слід зберігати там же; - вилучені у ОСОБА_7 особисті речі: мобільний телефон, шкіряну сумку, банківську картку та грошові кошти на загальну суму 4211 грн., 200 доларів США, 5 левів (Болгарія) - слід повернути за належністю ОСОБА_7 ; а вилучені у останнього 10000 (десять тисяч) доларів США та 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. - слід повернути за належністю Управлінню Служби безпеки України в Хмельницькій області; - решту, а саме латексні рукавички, їх упакування, змиви з рук ОСОБА_7 , контрольні зразки та інше - слід знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді застави - слід скасувати, а внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА в Хмельницькій області заставу в розмірі 380000 (триста вісімдесят тисяч) гривень - слід повернути заставодавцю - ОСОБА_28 .

Враховуючи прийняте судом рішення про виправдання ОСОБА_7 документально підтверджені процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експертів в загальній сумі 12169 (дванадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. 60 коп. слід покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369, ч.3 ст.190 КК України виправдати на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України та за п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді застави - скасувати, а внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА в Хмельницькій області заставу в розмірі 380000 (триста вісімдесят тисяч) гривень - повернути заставодавцю - ОСОБА_28 .

Арешт накладений на майно згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2016 року (т.4 а.с.19), а саме: - мобільний телефон марки НТС; - чорну шкіряну чоловічу сумку; - грошові кошти, на загальну суму 4211 грн., 200 доларів США, 5 левів (Болгарія) - скасувати.

Речові докази по справі: 1. Зазначені в постанові слідчого від 19.12.2016 року (т.3 а.с.22), , а саме: - 2 DVD компакт-диска DVD-R Maximus «Відео 1» та «Відео 2» із записами проведених 25.08.2016 слідчих дій - особистого обшуку та освідування затриманого ОСОБА_7 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - зберігати там же;

2. Зазначені в постанові слідчого від 19.12.2016 року (т.3 а.с.49), а саме: упакування від рукавичок стерильних латексних (конверт №1); зразок фільтру обеззоленого (конверт №2); змиви з правої та лівої рук ОСОБА_7 (конверти №№3,4); рукавички стерильні латексні (конверт №5); упакування від рукавичок стерильних латексних (конверт №6); конверт паперовий у якому знаходилися гроші (конверт №7); рукавички стерильні латексні (конверт №10); упакування від рукавичок стерильних латексних (конверт№11); сумка чоловіча (конверт №13); рукавички латексні (конверт №14); рукавички, в яких здійснювалася обробка грошей, обгортка від рукавичок, зразок аерозолю (конверт №1), які зберігаються в кімнаті речових доказів прокуратури Хмельницької області, окрім сумки чоловічої - знищити, а сумку чоловічу - повернути за належністю ОСОБА_7 ;

3. Зазначені в постанові слідчого від 19.12.2016 року (т.3 а.с.54), а саме: вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_7 25.08.2016 року - грошові кошти в сумі 10000 доларів США, грошові кошти в сумі 50000 грн., які передані на зберігання у Хмельницьку філію ПАТ «ПриватБанк» - повернути за належністю Управлінню Служби безпеки України в Хмельницькій області;

4. Зазначені в постанові слідчого від 19.12.2016 року (т.4 а.с.34), а саме: - оригінал договору про надання правової допомоги та про захист особи у кримінальному провадженні від 07.06.2016 року; - оригінал додатку до договору про надання правової допомоги та про захист особи у кримінальному провадженні від 07.06.2016, датований 09.06.2016 року - які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - зберігати там же;

5. Зазначені в постанові слідчого від 19.12.2016 року (т.4 а.с.91), а саме: - три компакт-диски із записами аудіо-фіксації судових засідань у справі №686/10529/16-к за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 за ч.ч. 3, 4 ст.190 КК України, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - зберігати там же;

6. Зазначені в постанові слідчого від 19.12.2016 року (т.7 а.с.8), , вилучені у ОСОБА_7 та арештовані грошові кошти, а саме: - (2 купюри номіналом 100 доларів США: LG58597745A; LG06521665А; - 1 купюру номіналом 5 левів (Болгарія): ББ6884015), які переданні на зберігання у Хмельницьку філію ПАТ «ПриватБанк» - повернути за належністю - ОСОБА_7 ;

7. Зазначені в постанові слідчого від 19.12.2016 року (т.7 а.с.12) , а саме: - картку Приват- НОМЕР_4 , яку передано на зберігання в камеру речових доказів прокуратури Хмельницької області - повернути за належністю ОСОБА_7 .

Вилучені у ОСОБА_7 , особисті грошові кошти в сумі 4211 грн., а також переданий на зберігання слідчому паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 - повернути за належністю ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати по справі в загальній сумі 12169 (дванадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. 60 коп. - покласти на рахунок держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1