КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14.08.2023 задоволено частково клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 03.08.2023 в ході обшуків проведених у кримінальному провадженні за №0000008 від 24.03.2021, а саме: мобільний телефон марки «М14 ОТ Global», модель М 2007J3SY, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора «Київстар» № НОМЕР_3 ; чорнові записи та експрес накладні з сайту «Таблетка» на 9 ( дев`яти ) аркушах; мобільний телефон марки «МІ МІХ 2», модель MDE5 ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ; накладні ТОВ «Нова Пошта», де відправником зазначені: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 ; накладна ТОВ «Нова пошта» №2445, де відправником зазначено ОСОБА_8 , а отримувачем ОСОБА_10 ; два флеш-накопичувачі; мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max» ICCID НОМЕР_6 , в чохлі білого кольору; мобільний телефон марки «SAMSUNG» ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ; накладні ТОВ «Нова Пошта»: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ; банківська картка банку «Приват» № НОМЕР_12 ; грошові кошти в

_____________________________________________________________________________

Справа 760/17702/23 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6217/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

сумі 49900 гривень; технічний паспорт до автомобіля марки Infiniti QХ50, д.н.з. НОМЕР_13 , який належить ОСОБА_6 ; автомобіль марки «Infiniti QХ50», д.н.з. НОМЕР_13 vin код НОМЕР_14 , який належить та яким користується ОСОБА_6 .

В іншій частині клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зобов`язати співробітників Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві повернути тимчасово вилучене майно.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку апеляційного оскарження, захисник вказував на те, що оскаржувана ухвала постановлена без повідомлення та участі ОСОБА_6 та його захисника, після постановлення її копія останнім не направлялася. Станом на день подання апеляційної скарги, ухвала відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Копію ухвали слідчого судді на електронну адресу захисника надіслано лише 21.09.2023 після звернення до суду першої інстанції.

На переконання апелянта, клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна подано із порушенням строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України.

Апелянт звертав увагу на те, що вилучений автомобіль марки Infiniti QХ50, д.н.з. НОМЕР_13 , не використовувався при вчиненні злочину, перебуває у фактичному володінні та користуванні дружини підозрюваного, та є спільно нажитим майном подружжя.

Органом досудового розслідування належним чином не обґрунтовано та не надано доказів відповідності зазначеного автомобіля критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, а посилання на те, що в ньому виявлено та вилучено медикаменти, які містилися у сумці-холодильнику, без перерахування даних медикаментів, їх найменування та характеристик, а також без вказівок на визначення їх контрафактними або фальсифікованими, на думку захисника, є безпідставним. При цьому слідчий суддя відмовив у частині клопотання прокурора про накладення арешту на зазначені медичні препарати.

У клопотанні прокурора відсутнє належне обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт.

Крім того, визнаючи вилучений транспортний засіб речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий не дав оцінку критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а лише формально послався на те, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Накладений арешт позбавляє ОСОБА_6 права користування спірним автомобілем.

20.10.2023 від захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він зазначав, що обшук приміщення та особистий обшук ОСОБА_6 , проведений 03.08.2023 року за адресою АДРЕСА_1 , проходив із грубими порушеннями норм КПК України, зокрема за відсутності адвоката. При цьому, у ОСОБА_6 вилучили мобільні телефони та не давали можливості викликати адвоката. Під час обшуку в автомобілі була вилучена сумка з медичними препаратами, які були вказані у протоколі обшуку як «медикаменти», без зазначення кількості та переліку зазначених ліків. Прокурор не просив слідчого суддю накласти арешт на зазначені речі, проте вони до теперішнього часу не повернуті власнику.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

23.10.2023 від прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_12 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Разом з тим, доказів на обгрунтування викладених у клопотанні обставин щодо поважності причин неприбуття у судове засідання, прокурором до клопотання не долучено.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора, який не прибув у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку та просив задовольнити подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення у відсутності власника майна ОСОБА_6 , дані про направлення йому копії оскаржуваної ухвали, у справі відсутні.

Як зазначив апелянт, копію оскаржуваної ухвали на його запит надіслано 21.09.2023, тоді як подано апеляційну скаргу 26.09.2023, тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №10000008 від 24.03.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 321-1 КК України.

04.08.2023 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у придбанні, зберіганні з метою збуту, пересиланні та збуті завідомо фальсифікованих лікарських засобів, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 321-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26.07.2023 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля Infiniti QS50, д.н.з. НОМЕР_13 vin код № НОМЕР_15 , яким користується ОСОБА_6 , та який належить йому на праві власності; та приміщення, де проживає ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалами слідчих суддів Солом`янського Солом`янського районного суду міста Києва від 28.07.2023 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем здійснення господарської діяльності ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , в приміщенні аптеки за адресою: АДРЕСА_1 ; та квартири за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно долучених до матеріалів клопотання протоколів обшуків, в ході проведення обшуку від 03.08.2023 в період часу з 13.12 години до 15.54 години за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_13 виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «М14 ОТ Global», модель М 2007J3SY, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , чорнові записи та експрес накладні з сайту «Таблетка» на 9 (дев`яти) аркушах, мобільний телефон марки «МІ МІХ 2», модель MDE5 ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ,накладні ТОВ «Нова Пошта», де відправником зазначені: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , накладна ТОВ «Нова пошта» №2445, де відправником зазначено ОСОБА_8 , а отримувачем ОСОБА_10 , банківські картки: 2 шт. - банку «Приват» № НОМЕР_16 та НОМЕР_17 , 1 шт - банку «Ніверсал банк» № НОМЕР_18 , грошові кошти в сумі 49900 гривень, Два флеш-накопичувачі, Технічний паспорт до автомобіля марки Infiniti QS50, д.н.з. НОМЕР_13 , який належить ОСОБА_6 .

В ході проведення обшуку від 03.08.2023 в період часу з 18.20 години до 19.05 години на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: автомобіль Infiniti QS50, д.н.з. НОМЕР_13 vin код № НОМЕР_15 , який належить та яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході обшуку вказаного автомобіля виялвено медичні препарати згідно вказаного у протоколі обшуку переліку.

Крім того, в ході проведення обшуку від 03.08.2023 в період часу з 13.22 години до 14.12 години на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.07.2023 за адресою: кв. АДРЕСА_4 у ОСОБА_9 було виявлено та вилучено :

- мобільний телефон марки «SAMSUNG» ІМЕІ 1: НОМЕР_19 , ІМЕІ 2: НОМЕР_20 , в корпусі сірого кольору,

- мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max» ICCID НОМЕР_6 , в чохлі білого кольору,

- мобільний телефон марки «SAMSUNG» ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ,

- мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max», темно сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_21 ,

- накладні ТОВ «Нова Пошта» №2802, № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 ,

- грошові кошти: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 100 штук, з серійними номерами: РЕ 46625204 Е, РЕ 46625219 Е, РЕ 46625201 Е, РЕ 46625209 Е, РЕ 46625215 Е, РЕ 46625208 Е, РЕ 46625211 Е, РЕ 46625212 Е, РЕ 46625206 Е, РЕ 46625207Е, РЕ 46625213 Е, РЕ 46625203 Е, РЕ 46625205 Е на загальну суму 1300 доларів США.

Крім того, в ході обшуку від 03.08.2023 в період часу з 14.53 години до 16.07 години на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.07.2023 за адресою: АДРЕСА_3 у ОСОБА_9 виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Росо»,

- банківську картку банку « Приватбанк» № НОМЕР_12 .

Постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_14 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №10000008 майно, вилучене за вищевказаними адресами.

07.08.2023 прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуків в кримінальному провадженні № 10000008, які проводилися 03.08.2023, а саме: мобільний телефон марки «М14 ОТ Global», модель М 2007J3SY, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , чорнові записи та експрес накладні з сайту «Таблетка» на 9 (дев`яти) аркушах, мобільний телефон марки «МІ МІХ 2», модель MDE5 ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ,накладні ТОВ «Нова Пошта», де відправником зазначені: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , накладна ТОВ «Нова пошта» №2445, де відправником зазначено ОСОБА_8 , а отримувачем ОСОБА_10 , банківські картки: 2 шт. - банку «Приват» № НОМЕР_16 та НОМЕР_17 , 1 шт - банку «Ніверсал банк» № НОМЕР_18 , грошові кошти в сумі 49900 гривень, Два флеш-накопичувачі, Технічний паспорт до автомобіля марки Infiniti QS50, д.н.з. НОМЕР_13 ; автомобіль Infiniti QS50, д.н.з. НОМЕР_13 vin код № НОМЕР_15 ; мобільний телефон марки «SAMSUNG» ІМЕІ 1: НОМЕР_19 , ІМЕІ 2: НОМЕР_20 , в корпусі сірого кольору; мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max» ICCID НОМЕР_6 , в чохлі білого кольору; мобільний телефон марки «SAMSUNG» ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max», темно сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_21 ; накладні ТОВ «Нова Пошта» №2802, № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 ; грошові кошти: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 100 штук, з серійними номерами: РЕ 46625204 Е, РЕ 46625219 Е, РЕ 46625201 Е, РЕ 46625209 Е, РЕ 46625215 Е, РЕ 46625208 Е, РЕ 46625211 Е, РЕ 46625212 Е, РЕ 46625206 Е, РЕ 46625207Е, РЕ 46625213 Е, РЕ 46625203 Е, РЕ 46625205 Е на загальну суму 1300 доларів США; мобільний телефон «Росо»; банківську картку банку « Приватбанк» № НОМЕР_12 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14.08.2023 задоволено частково клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене 03.08.2023 в ході обшуків проведених у кримінальному провадженні за №0000008 від 24.03.2021, а саме: мобільний телефон марки «М14 ОТ Global», модель М 2007J3SY, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора «Київстар» № НОМЕР_3 ; чорнові записи та експрес накладні з сайту «Таблетка» на 9 ( дев`яти ) аркушах; мобільний телефон марки «МІ МІХ 2», модель MDE5 ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ; накладні ТОВ «Нова Пошта», де відправником зазначені: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 ; накладна ТОВ «Нова пошта» №2445, де відправником зазначено ОСОБА_8 , а отримувачем ОСОБА_10 ; два флеш-накопичувачі; мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max» ICCID НОМЕР_6 , в чохлі білого кольору; мобільний телефон марки «SAMSUNG» ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ; накладні ТОВ «Нова Пошта»: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ; банківська картка банку «Приват» № НОМЕР_12 ; грошові кошти в сумі 49900 гривень; технічний паспорт до автомобіля марки Infiniti QХ50, д.н.з. НОМЕР_13 , який належить ОСОБА_6 ; автомобіль марки «Infiniti QХ50», д.н.з. НОМЕР_13 vin код НОМЕР_14 , який належить та яким користується ОСОБА_6 .

В іншій частині клопотання відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена лише в частині накладення арешту на майно ОСОБА_6 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту вказаного в ухвалі майна. Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості відмови в накладенні арешту на інше майно колегією суддів не перевіряється.

З висновками слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на майно погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею дотримані належним чином.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене 03.08.2023 в ході проведення обшуків за місцем здійснення діяльності ОСОБА_6 та під час обшуку належного йому автомобіля, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № № 0000008, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, санкція ч. 2 ст. 321-1 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_6 майно з метою його збереження як речових доказів, а також забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, втрачене, знищене, відчужене чи зникнути.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на належне ОСОБА_6 майно, з метою його збереження як речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у випадку визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 321-1 КК України, та призначення йому покарання у виді конфіскації майна, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучене майно, зокрема автомобіль марки «Infiniti QХ50», д.н.з. НОМЕР_13 не відповідає критеріям речових доказів, та прокурором не доведено необхідність арешту такого майна, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може могли зберегти на собі сліди вчинення злочинів, або містити інші відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Крім того, як убачається із даних протоколу обшуку від 03.08.2023, в ході обшуку автомобіля марки «Infiniti QХ50», д.н.з. НОМЕР_13 , в ньому виявлено медичні препарати.

При цьому, посилання апелянта на те, що медикаменти з транспортного засобу марки «Infiniti QХ50» вилучено без їх перерахування, без вказівки їх найменування та характеристик, та доводи про те, що слідчий суддя відмовив у частині клопотання прокурора про накладення арешту на зазначені медичні препарати, не впливають на правильність висновків слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Infiniti QХ50», д.н.з. НОМЕР_13 з метою його збереження як речових доказів, та можливої конфіскації як виду покарання.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, як арешт майна.

Посилання представника власника майна на звернення прокурора із клопотанням про арешт майна із порушенням строків, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України, ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, як убачається із абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно матеріалів клопотання, майно, яке є предметом клопотання про арешт майна, вилучено в ході чотирьох обшуків 03.08.2023, які були закінчені о 15 год. 54 хв., 19 год. 05 хв., 14 год. 12 хв. та 16 год. 07 хв. При цьому, клопотання про арешт майна, згідно даних долученого до клопотання поштового конверту, подано до поштового відділення Нової пошти 05.08.2023 о 12 год. 44 хв., тобто у межах визначеного абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України строку (том 1 а.с. 186).

Доводи апелянта про те, що обшук приміщення та особистий обшук ОСОБА_15 03.08.2023 року за адресою АДРЕСА_1 проведено із грубими порушеннями норм КПК України, зведені фактично до оскарження належності та допустимості доказів, отриманих унаслідок проведення цієї слідчої дії, що не може бути предметом оцінки під час розгляду клопотання про арешт майна. Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3