Провадження № 1-кс/752/391/24
У Х В А Л А

17 січня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 21 грудня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002083 від 03.09.2021 року, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась зі скаргою до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 21.12.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002083 від 03.09.2021 року.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002083 від 03.09.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

03.03.2021 року ОСОБА_3 звернулася до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві із заявою про обставини, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 365-2 КК України.

20.12.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва постановив зобов`язати слідчого надати ОСОБА_3 пам`ятку про права і обов`язки потерпілого.

13.10.2023 року ОСОБА_3 отримала листа з постановою про відмову у визнанні потерпілим від слідчої СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4

26.10.2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва постановив скасувати постанову слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0002083 від 03.09.2021 року.

19.12.2023 року вона подала клопотання до слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_3 в якості потерпілої по кримінальному провадженню № 0002083 від 03.09.2021 року, проте 21.12.2023 року слідчою СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про залучення у якості потерпілою.

Вказана постанова, на думку скаржника, є необґрунтованою, прийнята слідчим без жодних мотивів та всупереч обставинам кримінального провадження, які є предметом досудового розслідування.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги за її відсутності, зазначила, що скаргу підтримує у повному обсязі.

Слідчий, постанова якого оскаржується, в судове засідання не з`явився про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомлені.

У відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України неявка слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002083, відомості про яке було внесено 03.09.2021 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

ОСОБА_3 звернулася до СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві з клопотанням про залучення її в якості потерпілої.

Поряд із цим, 21.12.2023 року слідчим СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілою в рамках кримінального провадження №0002083 від 03.09.2021р.

Відповідно до ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Разом з тим, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення в будь-якому випадку має сформувати свої висновки в такий спосіб, щоб вони кореспондували нормам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є кінцевим фактично для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Також, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова не містить достатніх відомостей про зміст обставин, які стали підставою для прийняття постанови, у ній не наведено належних мотивів на спростування доводів ОСОБА_3 зазначених у клопотанні про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні останньої потерпілою у кримінальному провадженні.

Як вбачається з постанови слідчого від 21.12.2023 року, в обґрунтування прийнятого рішення про відмову у визнанні потерпілим слідчий посилається та вказує про те, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 на даному етапі досудового розслідування не встановлено.

Враховуючи, що в постанові від 21.12.2023 року про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 слідча не вказала обставин, за яких вона дійшла висновку про відсутність таких підстав та не вказала, чому вона не приймає до уваги доводи ОСОБА_3 , що викладені в заяві про визнання потерпілою, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого підлягає скасуванню, як така, що не відповідає нормам кримінального процесуального закону.

Згідно вимог ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 55, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 21 грудня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002083 від 03.09.2021 року - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 21 грудня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002083 від 03.09.2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1