Справа № 646/4/22
№ провадження 1-кп/646/300/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі : головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря : ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відео-конференції клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001649 від 26.10.2021року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст.383 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Харківської обласної прокуратури звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , в якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, посилаючись на те, що, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_5 вчинив вказані кримінальні провопорушення під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з випробувальним строком на 1 рік відповідно до вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.07.2021, у зв`язку з чим він усвідомлює, що відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком за це правопорушення у вигляді від 3 до 8 років може бути повністю або частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, показання яких матимуть доказове значення у суді, та може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 заперечували щодо заявленого клопотання, вказавши, що ризики які наведені прокурором нічим не підтверджені, всі потерпілі та свідки допитані та не вказували в судовому засіданні, що відбувався на них вплив, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_8 підтримала думку свого підзахисного, вказала, що обвинувачений є неповнолітньою особою, має хронічне захворювання, міцні соціальні зв`язки, не має наміру ухилятися від суду та впливати на потерпілих і свідків, просила зміни запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт .

Представник потерпілого ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання прокурора та просив задовольнити.

Вислухавши учасників кримінального провадження суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст.331КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

До спливу строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.10.2021 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Відповідно до ч. 2 ст.492 КПК тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо особа обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини, зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне із яких, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, які вчинені у період іспитового строку, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, з метою ухилення від відповідальності та вчинити нові кримінальні провапорушення, а також те, що ОСОБА_5 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, вчиненому у неповнолітньому віці, не зменшують ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, а тому не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд також ураховує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та переховування від суду.

Суд вважає, що наведені прокурором у судовому засіданні підстави продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Таким чином, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, а обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає доцільним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

На підставі викладеного і керуючись 176-178, 183, 196, 331, 372 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001649 від 26.10.2021року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст.383 КК України, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 07.12.2023 р. включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 11.10.2023 року.

Головуючий : ОСОБА_1