УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2023 ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру.

В обґрунтування скарги зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000373 від 14.07.2023 за ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386 КК України.

25.08.2023 у межах досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ст.386 КК України.

25.08.2023 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.10.2023 без визначення розміру застави.

11.10.2023 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира дію запобіжного заходу продовжено до 13.11.2023 включно без визначення розміру застави.

З вищевказаним повідомленням про підозру від 25.08.2023 ОСОБА_6 сторона захисту не погоджується та вважає, що повідомленням про підозру здійснене з грубим порушенням норм діючого законодавства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що повідомлена ОСОБА_6 підозра не може вважатися обгрунтованою, оскільки докази, якими вона обгрунтовується, мають суперечності між собою, а також суперечать доказам сторони захисту, дослідженими під час досудового розслідування.

Таким чином зазначає, що вищевказане у сукупності не підтверджує та ставить під сумнів причетність ОСОБА_6 до зазначених вище кримінальних правопорушень, тому є підстави для скасування повідомленої йому підозри.

08.11.2023 від прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 надійшли заперечення на скаргу (а.с.22-26). Прокурор зазначає, що вважає скаргу необґрунтованою, яка не відповідає матеріалам провадження, ґрунтується на припущеннях та є суб`єктивною думкою скаржника.

Так, слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000373 від 14.07.2023 за підозрою десяти осіб, зокрема ОСОБА_8 за ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 за ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_10 за ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 за ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_12 за ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 за ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_16 за ч.2 ст.146, ст.386 КК України та ОСОБА_6 за ч.4 ст.189, ст.386 КК України.

У ході досудового розслідування 24.08.2023 у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ст.386 КК України, затримано ОСОБА_6

25.08.2023 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ст.386 КК України, де при його допиті в якості підозрюваного останній визнав свою вину в інкримінованих йому злочинах.

Одночасно із цим 25.08.2023 Корольовським районним судом м.Житомира підозрюваному ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, законність якої, а також обгрунтованість повідомленої підозри підтверджено у послідуючому ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12.09.2023 по справі №296/8324/23, якою відповідну ухвалу слідчого судді залишено без змін.

При цьому обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кримінального проступку, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_17 ; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_17 ; протоколом впізнання особи за фотознімками з участю потерпілого ОСОБА_17 ; протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_17 ; вилученою у Коростишівській ЦРЛ медичною документацією за фактом звернення ОСОБА_17 на початку лютого 2023 року з тілесними ушкодженнями - ЗЧМТ, струс мозку, які отримані ним внаслідок його побиття ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ; вилученою інформацією про з`єднання абонентських номерів фігурантів та потерпілого; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_18 за ст.189, 386 КК України; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_18 ; протоколом допиту ОСОБА_18 у кримінальному провадженні №0000373; протоколом допиту співмешканця ОСОБА_19 ; протоколом проведення слідчого експерименту із ОСОБА_18 ..

Отже з урахуванням змісту наведених показань, а також письмових джерел доказів, обставини, що викладені у повідомленні про підозру, мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Водночас заперечення, наведені захисником, про визнання доказів незаконними є безпідставними, грунтуються на припущеннях та підлягають дослідженню безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті.

За таких обставин доводи скарги, які на думку сторони захисту стосуються недоведеності обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, мають бути перевірені судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Враховуючи вищевикладене прокурор просить відмовити у задоволенні скарги.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду скарги здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

У судовому засіданні захисник вимоги скарги підтримав з викладених у ній підстав і просив задовольнити.

Прокурор і слідчий у судовому засіданні заперечували щодо задоволення скарги з підстав, зазначених у запереченнях.

Заслухавши пояснення захисника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000373 від 14.07.2023, у якому ОСОБА_6 25.08.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ст.386 КК України.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких правил та обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру.

Разом з тим загальні положення кримінально процесуального законодавства свідчать про те, що при вирішенні цього питання слідчим суддею має бути враховано наступне: 1) підозра має ґрунтуватися на допустимих доказах (у відповідності до ч.3 ст.17 КПК України підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом); 2) обов`язок захисника забезпечувати з`ясування обставин, які спростовують підозру (на підставі ч.1 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені КПК України та іншими законами України, з метою, зокрема, забезпечення з`ясування обставин, які спростовують підозру); 3) строк, після спливу якого дозволяється оскаржувати повідомлення про підозру (два місяці у відповідності до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України); 4) функцію слідчого судді (згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях); 5) вимоги щодо оцінки доказів слідчим суддею (з огляду на ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення).

Крім того, питання повідомлення особи про підозру врегульоване нормами глави 22 КПК України.

Так, чинні положення КПК України містять вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру (ст.277 КПК України), випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України (ч.1 ст.276 КПК України), порядок вручення письмового повідомлення про підозру (ст.278 КПК України), перевірку щодо дотримання яких слідчий суддя має здійснити під час вирішення питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч.ч.1, 2 ст.278 КПК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно абз.2 ч.1 ст.277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Аналіз зазначених положень КПК України дає підстави для висновку, що під час розгляду скарг на повідомлення про підозру предметом перевірки слідчого судді є 1) питання дотримання вимог щодо змісту повідомлення про підозру та процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, 2) питання дотримання стандарту "достатніх доказів" для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідну перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Також положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають суті поняття "достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення", яке застосовується у п.3 ч.1 ст.276 КПК України.

Разом з тим системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ (зокрема, рішення у справах "Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства", "Лабіта проти Італії", "Мюррей проти Сполученого Королівства", "Ільгар Маммадов проти Азейбарджану", "Нечипорук і Йонкало проти України") свідчить про наявність в кримінальному процесуальному законодавстві України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - стандарт "обґрунтованої підозри", переконання (доведення) "поза розумним сумнівом" та стандарти "достатніх підстав (доказів)". Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.

Як вбачається їх конструкції пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)". У цьому контексті слідчому судді необхідно з`ясувати яким є зміст цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру. Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути "вага" і "якість" доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже, застосування такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення її про підозру.

У відповідності до положень статті 42 КПК України з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного, обсяг процесуальних прав якого значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), та з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі. Саме у зв`язку із цим пункт 3 частини 1 статті 276 КПК закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру, оскільки неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

У разі, коли повідомлення про підозру спричиняє лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені пунктами 1 та 3 частини 7 статті 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення може досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання відповідного втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

Виходячи із зазначеного стандарт "достатніх підстав (доказів)" для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт "обґрунтованої підозри", адже останній згідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КПК використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.

Враховуючи, що стандарт "достатніх підстав (доказів)" є нижчим ніж стандарт "обґрунтованої підозри", тому для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Факти, що підтверджують наявність достатніх доказів для підозри не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт "достатніх підстав (доказів)" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя з метою вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінює надані йому докази не в контексті їх достатності і допустимості для встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні злочину, доведення чи не доведення її винуватості, тобто не з метою отримання висновків, які є необхідними для ухвалення вироку, а лише з метою визначення вірогідності та достатності підстав для висновку про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів скарги обґрунтованість підозри ОСОБА_6 орган досудового розслідування підтверджує доказами, які дають можливість дійти висновку, що останній причетний до вчинення кримінальних правопорушень, ч.4 ст.189, ст.386 КК України.

Разом із тим перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості у тому обсязі, який здійснюється судом під час розгляду обвинувального акта про обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує вагомість доказів щодо причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, тому вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з причетністю його до інкримінованих кримінальних правопорушень.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра відповідає зазначеним вимогам та не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання "обґрунтована підозра" тією мірою, щоб виправдати розслідування кримінального провадження.

Отже визначений КПК України стандарт доказування "поза розумним сумнівом" для доведення винуватості стороною обвинувачення особи у вчиненні нею кримінального правопорушення до обґрунтованості підозри на стадії досудового розслідування не застосовується, та відповідно, є нижчим.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Із поданої скарги вбачається, що підставою для скасування повідомлення про підозру захисник вважає, у тому числі, грубе порушення норм діючого кримінального процесуального законодавства при здійсненні повідомлення про підозру.

При цьому доводи сторони захисту щодо відсутності достатніх доказів на підтвердження підозри, відсутність самої події та складу кримінального правопорушення не є підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки, розглядаючи скаргу на повідомлення про підозру, слідчий суддя не вправі вирішувати питання про наявність чи відсутність в діях підозрюваної особи складу кримінального правопорушення, належність та допустимість доказів та інші питання, які підлягають з`ясуванню та оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, а повинен лише перевірити дотримання слідчим, прокурором під час повідомлення про підозру вимог статей 276-278 КПК України.

Зазначені вимоги прокурором та слідчим були дотримані, а скарга зводиться до незгоди із пред`явленою підозрою. Між тим, слід зазначити, що недоведеність підозри може бути підставою для подальшого закриття кримінального провадження чи ухвалення виправдувального вироку.

Таким чином, правові підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 відсутні, тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду на протязі 5 діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1