ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1832/22 Номер провадження 11-кп/814/2351/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2022 року за №0000299, 25 січня 2023 року за №0000031, 01 травня 2023 року за №0000115, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, безробітного, неодруженого, судимого

27 січня 2023 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт,

визнано винуватим і засуджено за:

ч.1 ст.125 КК України на 80 годин громадських робіт;

ч.2 ст.125 КК України - на 4 місяці арешту;

ч.2 ст.389 КК України - на 3 місяці арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання - 4 місяці арешту.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 січня 2023 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 4 місяці 21 день арешту, строк якого ухвалено обчислювати в порядку, передбаченому КВК України.

За вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за таких обставин.

Епізод №1.

05 грудня 2022 року приблизно о 18 годині ОСОБА_7 у будинку по АДРЕСА_1 у ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_9 умисно штовхнув її спиною на підлогу, сів зверху на неї та наніс їй три удари кулаками в голову, чим спричинив ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження.

Епізод №2.

28 грудня 2022 року приблизно о 18 годині ОСОБА_7 на подвір`ї по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті ревнощів умисно наніс ОСОБА_9 лопатою один удар у ділянку ліктьового суглобу руки, чим заподіяв їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Епізод №3.

У проміжок часу з 07 березня до 05 травня 2023 року ОСОБА_7 , будучи засудженим за вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 січня 2023 року до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, без поважних причин ухилився від відбування зазначеного вище покарання.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість, просить скасувати вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 червня 2023 року та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за: ч.1 ст.125 КК України 80 годин громадських робіт; ч.2 ст.125 КК України - 4 місяці арешту; ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 4 місяці арешту; ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 січня 2023 року більш суворим покаранням за новим вироком апеляційного суду - 4 місяці арешту; ч.2 ст.389 КК України - 3 місяці арешту; ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків 5 місяців арешту (остаточне). Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд при призначенні покарання не врахував те, що обвинувачений учинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1, 2 ст.125 КК України, до ухвалення попереднього вироку, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України після ухвалення названого судового рішення, через це підлягали застосуванню положення, як ч.4 ст.70 КК України, так і ст.71 КК України.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, обґрунтованості його засудження та кваліфікації дій за ч.ч.1, 2 ст.125, ч.2 ст.389 КК України, виду й розміру призначеного йому покарання окремо за кожне кримінальне правопорушення, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок у апеляційному порядку не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи прокурора про безпідставне незастосування при ухваленні оскаржуваного вироку положень ч.4 ст.70 КК України та, як наслідок, недотримання визначеного законом алгоритму призначення покарання обвинуваченому колегія суддів уважає обґрунтованими.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує вирок частково та ухвалює новий вирок.

Системний аналіз ст.ст.408, 420 та 421 КПК України вказує на те, що апеляційний суд ухвалює рішення, яким погіршується становище обвинуваченого, у формі вироку.

За змістом п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яким відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК України визнається незастосування судом закону, що підлягає застосуванню.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року (справа №511/37/16-к, провадження №51-830 км 18) коли після ухвалення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після ухвалення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до ухвалення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після ухвалення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.71 КК України.

Виходячи із законодавчих приписів, у разі, якщо порушується хоча б один із принципів кримінального права, то руйнуються окремі елементи відповідної структури, і як наслідок судове рішення стає помилковим.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:

ч.1, 2 ст.125 КК України 05 грудня 2022 року та 28 грудня 2022 року;

ч.2 ст.389 КК України - у проміжок часу з 07 березня 2023 року до 05 травня 2023 року.

Проте, як з`ясовано при судовому розгляді, ОСОБА_7 за вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 січня 2023 року був визнаний винуватим і засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт (а.п.64).

Таким чином, кримінальні правопорушенні, передбачені ч.ч.1, 2 ст.125 КК України, обвинувачений учинив до, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України - після ухвалення попереднього вироку.

За таких обставин, місцевому суду належало призначити ОСОБА_7 покарання спочатку за ч.ч.1 та 2 ст.125 КК України (кримінальні правопорушення, які вчинено до ухвалення попереднього вироку), потім -відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.125 КК України, далі - за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, встановлених новим і попереднім вироками, затим - за ч.2 ст.289 КК України (кримінальне правопорушення, яке вчинено після ухвалення попереднього вироку), та остаточно - за правилами ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Проте суд першої інстанції наведене вище залишив поза увагою, в ухваленому вироку не розмежував стадій і порядку призначення покарання та не застосував приписи ч.4 ст.70 КК України, які підлягали застосуванню, що в подальшому порушило порядок визначеного законом стадійного процесу обрання заходу примусу.

Зазначене вище є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, через це оскаржуваний вирок у частині призначення ОСОБА_7 покарання належить скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, оскільки помилку, допущену місцевим судом, неможливо усунути без погіршення становища обвинуваченого шляхом додаткового застосування принципу складання покарань, передбаченого ч.4 ст.70 КК України.

При призначенні покарання колегія суддів ураховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками, їх ступінь суспільної небезпеки, виходячи з обставин вчинення, особу обвинуваченого, який судимий (а.п.67-69), неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (а.п.75), не працює, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває (а.п.72-73), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.70), думку потерпілої про призначення ОСОБА_7 суворого покарання, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, та обставини, що його обтяжує вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в стані алкогольного сп`яніння.

Ураховуючи наведені вище дані та обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям на строк, визначений судом першої інстанції, але, окрім призначення остаточного покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, ще й попередньо із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України на відповідній указаній вище стадії обрання заходу примусу.

Таке покарання буде законним, справедливим та сприятиме його меті, тобто буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 червня 2023 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Уважати ОСОБА_7 засудженим до покарання, призначеного судом першої інстанції, за:

ч.1 ст.125 КК України на 80 годин громадських робіт;

ч.2 ст.125 КК України - на 4 місяці арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_7 покарання 4 місяці арешту.

Відповідно ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 січня 2023 року більш суворим покаранням за новим вироком апеляційного суду призначити ОСОБА_7 покарання 4 місяці арешту.

Уважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.389 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції 3 місяці арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 січня 2023 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання 4 місяці 21 день арешту.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4