Справа № 331/8339/23
Провадження № 1-кп/331/341/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001094 від 01.12.2023 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, яка має середню освіту, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має інвалідність ІІІ групи, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:

-26.03.2019 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік;

-12.03.2020 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2019, остаточно визначено покарання у вигляді 2 роки 1 місяць позбавлення волі. 30.12.2021 звільнена умовно-достроково, не відбутий строк 5 місяців 8 днів,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

В умовах воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, 17.11.2023 року в період часу з 13-37 годин по 13-44 годин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні магазину «Аврора», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 11, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгової полиці зазначеного магазину, таємно викрала майно, що належить ТОВ «Вигідна покупка», сховавши його до себе в сумку, а саме:

-Блиск для губ двосторонній мікс кольорів арт. 80402, в кількості однієї одиниці товару, вартістю 45,83 грн без урахування ПДВ;

-Консилер для обличчя рідкий LOVIT тон в асорт. 7 мл, в кількості однієї одиниці товару, вартістю 49,17 грн без урахування ПДВ;

-Блиск для губ кольоровий SAFI в асорт. Аат. 81924 в кількості однієї одиниці товару, вартістю 45,83 грн без урахування ПДВ;

-Туш для вій EVELINE EXTENSION VOLUME чорна 10 мл, в кількості двох одиниць товару, вартістю одиниці 115,83 грн без урахування ПДВ, на загальну суму 231,66 грн.

Після чого, ОСОБА_4 із викраденим майном, пройшла повз касову зону не оплативши вищевказаний товар, залишила приміщення магазину «Аврора» та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила матеріальну шкоду ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 372 гривні 49 копійок без урахування ПДВ.

ІІ. Позиція представника потерпілого.

У судове засідання представник потерпілого не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, призначити покарання просив на розсуд суду. Також зазначив, що матеріальна шкода, завдана кримінальний правопорушенням погашена у повному обсязі, шляхом оплати товару. У зв`язку із тим, що представник потерпілого повідомлявся судом належним чином про дату та час розгляду справи, надіслав заяву про розгляд провадження без його участі, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд вважає за можливе подальший розгляд кримінального провадження проводити без участі представника потерпілого.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, надала пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Вказала, що на початку листопада втратила роботу, у в`язку із тим, що роботодавець дізнався, що вона була раніше засудження за вчинення корисливих кримінальних правопорушень . Оскільки вона має хронічне захворювання (є інвалідом третьої групи) їм потрібно було придбати лікарську мазь. Для цього вона викрала косметичні засоби у магазині «Аврора», що знаходиться у районі малого ринку та продала їх. Щиро розкаюється, повністю відшкодувала шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, просила суворо не карати

Захисник не заперечувала винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, однак при призначенні покарання просила врахувати матеріали, що характеризують обвинувачену, те, що ОСОБА_4 має інвалідність, вчинила кримінальне правопорушення для того, щоб придбати ліки, свою вину визнала, відшкодувала завдану шкоду, розкаялась, у зв`язку із чим призначити їй мінімальне покарання, із застосуванням положень ст. 75 КК України.

IV. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , думки обвинуваченої, яка повідомила, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченій обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачена також підтвердила, що їй зрозуміло, що вона обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, за епізодом злочинної діяльності, що мало місце 17.11.2023 в ТОВ «Вигідна Покупка», за адресою м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 11, також підтвердила, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

Зважаючи на той факт, що прокурор, захисник та обвинувачена, не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

V. Кваліфікація дій обвинуваченої за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за -ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

VІ. Призначення покарання.

При призначенні покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка на обліках у лікаря нарколога не перебуває, на психіатричному обліку не перебуває, ОСОБА_4 має місце реєстрації та проживання, не заміжня, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, має ІІІ групу інвалідності, раніше притягалася до кримінальної відповідальності, відбувала покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставини, - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Санкцією частини четвертої ст. 185 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали, які характеризують обвинувачену, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі, оскільки інших покарань санкцією вказаної норми не передбачено.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, той факт що обвинувачена щиро розкаялась, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити її від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. Разом із тим, вирішуючи питання щодо тривалості строку випробування, суд, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, вважає, що строк випробування може бути мінімальним.

Суд вважає, що застосування звільнення від відбування покарання із випробуванням, застосоване до особи, які раніше відбувала покарання у вигляді реального позбавлення волі зможе мати виховний ефект та попередити вчинення особою нових кримінальних правопорушень, та буде таким що забезпечить баланс між інтересами суспільства, та є таким що враховує тяжкий стан здоров`я обвинуваченого.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

Речові докази:

-диск з відеозаписом з камер відеоспостереження встановлених у приміщенні магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» за адресою м. Запоріжжя, вул.. Запорізька, буд 11 від 17.11.2023 року - залишити в матеріалах кримінального провадження 0001094 від 01.12.2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1