справа № 166/245/24
провадження № 1-кс/166/76/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

у виді тримання під вартою

07 лютого 2024 року смт Ратне

Слідчий суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої слідчого відділення відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 05 лютого 2024 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гута Ратнівського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, у порядку ст. 89 КК України несудимого, військовозобов`язаного,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

установив:

Старша слідча слідчого відділення відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_7 06 лютого 2024 року звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Так, ОСОБА_5 04 лютого 2023 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні літньої кухні, що на АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті з неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про те, що остання не досягла вісімнадцяти років, упевнившись у тому, що жодна особа не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, спрямованого на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої потерпілої з використанням геніталій, зайшов до кімнати потерпілої ОСОБА_8 , яка у вказаний час спала.

Користуючись тим, що остання спала (дрімала) та не могла чинити опір, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою подолання опору, використовуючи фізичне насильство та погрози застосування такого насильства, яке виразилось в утриманні потерпілої, затулянні їй рота рукою, долаючи фізичний опір неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , який виразився у відштовхуванні від нього та спробах кричати про допомогу, ОСОБА_5 зняв із неї нижню білизну та вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої, що виразились у проникненні геніталій (статевого члена) до внутрішнього статевою органу (вагіни) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без її добровільної згоди.

Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення 05 лютого 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 та розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

ОСОБА_5 05 лютого 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

На думку слідчої, існують ризики, що дають підстави вважати, що підозрюваний може вчинити передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України дії.

Такі доводи мотивує тим, що ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду. Обґрунтовано, що ризик втечі для ОСОБА_5 може бути розцінений як менш небезпечний, ніж як кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Також ОСОБА_5 може впливати на потерпілу та свідків, які проживають по сусідству в одному населеному пункті, шляхом умовляння схиляти їх до відмови від дачі показань чи зміни показань щодо нього.

На думку слідчої, наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він ніде не працює, не має заробітку, раніше притягався як до адміністративної, так і кримінальної відповідальності, а тому буде й надалі продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Уважає, що запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, оскільки вони не відповідають тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відтак не забезпечать виконання останнім процесуальних обов`язків.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави, оскільки даний злочин був учинений із застосуванням насильства.

Прокурор клопотання підтримав із підстав, наведених у ньому, просив його задовольнити. Крім наведених у клопотанні мотивів, додав, що потерпіла повідомила слідчому про учинення на неї тиску з боку дружини підозрюваного та його матері, які пропонують їй кошти за відмову від обвинувачення.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив, мотивуючи недоведеністю стороною обвинувачення обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 даного діяння, наявності наведених у клопотанні ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Указав, що докази, надані слідчим на підтвердження обгрунтованості підозри, є суперечливими між собою, зокрема показання свідка матері потерпілої про те, дочка ОСОБА_9 прийшла із літньої кухні, де вона мешкає, до неї додому після згвалтування повністю одягнутою, що, на його думку, з огляду на перебування особи в небезпеці є малоймовірним. Ствердив, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений, має дитину з інвалідністю, на період перебування матері за кордоном утримував рідних неповнолітніх брата і сестру, батько яких помер. Просить обрати щодо ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний підтримав думку захисника. Пояснив, що дійсно мав сексуальний контакт із потерпілою, однак виключно за її згодою. Указав, що й раніше один раз вступав із нею у статеві зносини за її згодою, проте до поліції остання не зверталася. Уважає, що ОСОБА_8 обмовляє його, оскільки він побив хлопця, із яким, на його думку, одночасно зустрічаються вона і її рідна сестра. Визнав, що номер телефону, з якого, нібито, зафіксовано дзвінок та смс повідомлення до потерпілої із проханням прийняти кошти за відмову від обвинувачення, належить його дружині.

Прокурор проти обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту заперечив.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

У силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, підтверджується наданими слідчою документами, зокрема протоколом огляду місця події від 04 лютого 2024 року, згідно з яким оглянуто приміщення літньої кухні, що знаходиться на АДРЕСА_1 , та зафіксовано обстановку на місці події, де було виявлено кухонний ніж з рифленною ручкою жовто-коричневого кольору, простирадло коричневого кольору з літерами білого кольору, на якому наявні сліди речовини бурого кольору; повідомленням про травму невиробничого характеру від 04.02.2024, згідно з яким ОСОБА_8 була доставлена в КНП "Ратнівська ЦРЛ" у зв`язку із зґвалтуванням сусідом; протоколами допитів неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомляла про вступ підозрюваним із нею проти її волі у статеві зносини; свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про поведінку потерпілої одразу ж після події (заплакана, схвильована, збуджена) та повідомлення нею про її згвалтування; свідка ОСОБА_13 фельдшера, що одразу ж після події надавала екстрену медичну допомогу потерпілій (остання була дуже схвильована, повідомляла про згвалтування), оглядала її, на нижній білизні та статевих органах помітила кров темночервоного кольору; ОСОБА_14 , який бачив заплакану племінницю Яну, яка повідомляла про згвалтування; висновком судово-медичного експерта, згідно з яким у потерпілої виявлено синці в ділянці правого та лівого стегна, що утворилися не менше 1-2 доби до моменту обстеження.

Із указаних матеріалів убачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_5 можуть мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних і дослідженими доказами. Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, зокрема надання оцінки доказів із точки зору їх достатності й допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише констатує, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою як для суду, так і для стороннього спостерігача для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Таким чином, оцінивши вагомість доказів, як того вимагає ст. 178 КПК України, слідчий суддя вважає підозру за ч. 3 ст. 152 КК України, обґрунтованою.

Більше того, у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" (№ 35615/06 від 13.11.07), Європейський суд з прав людини зазначив: "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Слідчий суддя також уважає встановленими та доведеними стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким.

Суд зазначає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів".

Однак існують інші обставини, які дозволяють припускати ризик ухилення підозрюваного від слідства і суду.

Із пояснень самого підозрюваного, а також показань сестри потерпілої ОСОБА_10 , убачається, що підозрюваний мав сексуальні контакти у різний час із обома сестрами у неповнолітньому віці, що свідчить про можливість учинення інших кримінальних правопорушень.

Ураховуючи додаткові показання потерпілої від 07.02.24 та додані скріншоти із мобільного телефона про здійснення на неї тиску родичами підозрюваного з метою змусити відмовитись від обвинувачення, досить високим є ризик можливого впливу на потерпілу, її родичів, які одразу ж після події спілкувалися із нею.

Доводи захисника про перебування на утриманні в підозрюваного дитини з інвалідністю є неспроможними, з огляду на проживання дитини із матір`ю у с. Заліси Ковельського району Волинської області. Щодо наявності на утриманні в підозрюваного рідних брата і сестри, відповідно 2016 та 2010 років народження, суд констатує, що матері дітей ОСОБА_15 , яка на даний час перебуває у Республіці Польща, відомо про дану подію, вона не позбавлена можливості повернутися до України для догляду за дітьми.

Таким чином, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення факт існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та обставин, визначених п.п. 1-3 ч.1 ст. 194 КПК України.

На переконання слідчого судді, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти переліченим ризикам, а тому слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім цього, обираючи найсуворіший запобіжний захід щодо підозрюваного, слідчий суддя виходить з того, що інкримінований останньому злочин має високий ступінь суспільної небезпеки, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи наведене, застосування запобіжного заходу до підозрюваного виключно у виді тримання під вартою зможе забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків. Більш м`який запобіжний захід, про застосування якого просить захисник, на думку суду, не буде дієвим.

З огляду на зафіксований у рапорті чергового відділення поліції час виконання слідчо-оперативною групою виклику (23:09), а також зауваження сторони захисту про явку ОСОБА_5 о 22 год 40 хв за викликом слідчого до місця події та змушеність його перебувати на місці через підкорення наказу, слушними є доводи захисту про помилкове визначення слідчим часу фактичного затримання 02 год 35 хв 05 лютого 2024 року.

Беручи до уваги положення ч. 4 ст. 176, ч. 1 ст. 219 КПК України, з огляду на затримання ОСОБА_5 04 лютого 2024 року, слідчий суддя визначає 60-денний строк тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 03 квітня 2024 року включно.

За правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, можливості визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшої слідчої слідчого відділення відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 03 квітня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним у цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1