ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2444/23
Провадження №1-кс/477/125/24
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

29 січня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000046, про продовження дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в м. Миколаєві та проживає в АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, не одруженого, не судимого, особи з інвалідністю 3 групи,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 307 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2024 року старший слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 (далі слідчий) за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000046 за частиною другою статті 307, частиною першою статті 263 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000046 від 02 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 09 вересня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому частиною другою статті 307 КК України, а 26 січня 2024 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру за частиною третьою статті 307 КК України.

Відносно підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 05 лютого 2024 року.

У свою чергу, як вказує слідчий у поданому клопотанні досудове розслідування неможливо закінчити до дати закінчення строку дії запобіжного заходу, оскільки для цього необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на збирання доказів та проведення повного, всебічного та об`єктивного розслідування усіх обставин справи, а саме: отримати висновки за призначеними у кримінальному провадженні експертизами; здійснити тимчасовий доступ до речей і документів з метою вилучення відеозаписів відправки наркотичних речовин, зняти грифи секретності з процесуальних документів та надати правову оцінку діям всіх підозрюваних.

Оскільки встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, а обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за змістом клопотання, повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, перелік яких наведений у клопотанні, слідчий ОСОБА_3 просить продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави на умовах, визначених попередньою ухвалою слідчого судді.

На думку слідчого необхідність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченому частиною другою статті 307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти та семи років відповідно і з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки офіційно не працевлаштований, легальних джерел доходу та утриманців не має, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України на думку слідчого підтверджується тим, що на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, проводяться слідчі дії направленні на встановлення інших осіб причетних до вчинення цього злочину, відшукання слідів та знарядь вчинення злочину, з огляду на що, незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може мати своїм наслідком надання йому можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до якого ОСОБА_7 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може незаконно впливати на свідків та інших осіб, які могли бути залучені до участі у вчиненні кримінального правопорушення, що перевіряються органом досудового розслідування на ймовірну причетність до вчинення інкримінованого йому злочину.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий у поданому клопотанні посилається на те, що оскільки ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, а єдиним його доходом є протиправна діяльність, пов`язана з незаконним обігом наркотичних речовин, що підтверджується тим, що підозрюваний систематично вдавався до вчинення протиправних дій, які йому інкримінуються, з огляду на що, підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на надуманість, необґрунтованість цього клопотання, а також не доведеність ризиків належними та достатніми доказами. Указувала на наявність у підозрюваного низки захворювань та соціального статусу особи з інвалідністю, зазначила про необхідність у лікуванні підозрюваного, що не може бути забезпечено в умовах СІЗО. Вказала також, що підозрюваний проживає з жінкою без реєстрації шлюбу та має на утриманні малолітніх дітей, що підтверджує його міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні СВ СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000046 від 02 лютого 2023 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною другою статті 307 КК України за фактом незаконного збуту наркотичних засобів на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)».

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000046 від 02 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за частиною другою статті 307 КК України.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 09 вересня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому частиною другою статті 307 КК України.

26 січня 2024 року ОСОБА_7 повідомлений про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлений про нову підозру у вчиненні злочину, передбаченому частиною третьою статті 307 КК України

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2023 року до підозрюваного ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та визначено розмір застави для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 800 гривень та відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України на підозрюваного покладені певні обов`язки.

Зі змісту зазначеної ухвали слідчого судді вбачається, що застосовуючи запобіжний захід, слідчим суддею було досліджено надані стороною обвинувачення докази, які свідчили про наявність як і обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинення інкримінованих йому діянь, так і наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України. Крім того, при вирішення питання визначення розміру застави у розмірі, що виходить за межі розмірів, визначених статтею 182 КПК України, було враховано майновий та сімейний стан підозрюваного.

Постановою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 31 жовтня 2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 02 лютого 2023 року продовжений до 09 грудня 2023 року.

З урахуванням вищевказаної постанови, ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 06 листопада 2023 року підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 грудня 2023 року включно з можливістю звільнення під заставу на умовах визначених в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2023 року продовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 09 березня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2023 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 грудня 2023 року включно з можливістю звільнення під заставу на умовах визначених в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2023 року та зменшено розмір застави до 214 720 грн.

За приписами частини четвертої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у статті 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів): наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи статті 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини.

З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, пункт 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28 жовтня 1994 року, пункт 55).

Зі змісту поданого клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: рапортами оперативного підрозділу УСР в Миколаївській області ДСР НПУ про причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин; протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії; висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; протоколом обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 та іншими матеріалами негласних слідчих дій.

В світлі обставин даного клопотання, досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про обрання запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Згідно встановленими під час досудового розслідування обставинами, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 разом з групою невстановлених осіб, маючи умисел на отримання незаконного прибутку шляхом збуту наркотичних засобів особам, що відбувають покарання у державній установі «Казанківська виправна колонія №93», діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» ігноруючи норми вказаного Закону, з метою отримання незаконного прибутку розробили відповідний злочинний план та діючи відповідно до нього здійснили придбання зберігання та пересилання з метою збуту наркотичних речовин на територію виправної колонії.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому діянь, що можуть містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом з тим, необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Щодо ризиків кримінального провадження то слідчий у поданому клопотанні зазначає про ризик переховування, ризик знищення, спотворення будь-якої із речей чи документів, ризик незаконного впливу на свідків, інших ймовірних підозрюваних, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчий суддя визнає доведеними обставинами те, що продовжують існувати передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; учинити інше кримінальне правопорушення.

Про продовження існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарань, передбаченого санкцією частини другої статті 307 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, зокрема його чіткий намір вчинення злочину, залучення до злочину інших осіб, корисливий мотив, відсутність офіційного працевлаштування та будь-якого доходу, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчим та прокурором доведено продовження існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_7 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд першочергових слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та інших причетних осіб, віднайдення місць зберігання наркотичних засобів, шляхів їх переправляння до виправного закладу, тощо. Тому, перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 матиме можливість знищити, сховати або спотворити речі та документи, що мають значення для кримінального провадження безпосередньо або через інших осіб.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків та інших ймовірних підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, на думку слідчого судді також є реальним та продовжує існувати, з огляду на те, що під час досудового розслідування встановлено, що до участі у кримінальному провадженні залучено широке коло осіб, які на даний час встановлюються органом досудового розслідування, що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують ту чи іншу особу.

Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не має офіційного прибутку, а єдиним джерелом доходу є протиправна діяльність пов`язана зі збутом наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З врахуванням обставин кримінального провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваною процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Слідчим суддею враховується те, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, остання може бути виправдана судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини п`ятої статті 182 КПК України визначено розмір застави, щодо осіб підозрюваних у вчиненні злочину в залежності від тяжкості інкримінованого правопорушення.

На даному етапі досудового розслідування раніше визначений розмір застави на рівні 80 розмірів прожиткового мінімуму, на думку слідчого судді й на теперішній час зможе утримати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, та не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення, з огляду на тривалий термін перебування підозрюваного під вартою.

Доводи підозрюваного та захисника щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є неприйнятними, оскільки стороною захисту не надано переконливих доказів, що такий запобіжний захід зможе запобігти виконанню обов`язків та заявленим ризикам.

Не доведені стороною захисту міцні соціальні зв`язки підозрюваного, зокрема наявність у нього на утриманні дітей, проживання з жінкою без реєстрації шлюбу.

Так, надані копії свідоцтв про народження ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не містять відомостей про батьківство підозрюваного.

Доказів проживання без реєстрації шлюбу з іншою особою стороною захисту не надано.

Відсутні й докази необхідності в отриманні кваліфікованої медичної допомоги, звернення до медичної частини ДУ «Миколаївський СІЗО» та неможливості одержання такої допомоги в умовах тримання під вартою.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 41 день, який діє з 29 січня 2024 року до 09 березня 2024 року включно з можливістю звільнення під заставу на умовах визначених в ухвалах слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2023 року та від 08 грудня 2023 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_13

Повний текст ухвали оголошено

31 січня 2024 року о 08 годині 15 хвилин.