Єдиний унікальний номер № 285/7149/22
Провадження № 1-кп/0285/311/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……………….... ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання....... ОСОБА_2

за участю:

прокурора……………………...... ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ............................ ОСОБА_4 ,

захисника....................................... ОСОБА_5 ,

представника потерпілого............ ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції

кримінальне провадження, внесене 04.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000592,

по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 того ж населеного пункту, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, який не працює,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2022, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням власного мобільного телефону, який був підключений до мобільного інтернету. Знаходячись за постійним місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , використовуючи свій абонентський номер для зв`язку НОМЕР_1 , 07.06.2022 зателефонував на абонентській номер для зв`язку НОМЕР_2 , який належить та яким користується ОСОБА_7 , та, представившись йому під вигаданим ім`ям працівника соціальної служби по правам дітей запропонував свої послуги по вирішенню соціально-побутових питань в органах місцевого самоврядування та органах влади, не беручи участь у виконанні функції держави, будучи не наділеним владними повноваженнями та не маючи реального наміру і можливостей виконання запропонованих їм послуг.

Під час вказаної телефонної розмови ОСОБА_4 висунув вимогу ОСОБА_7 про перерахування на банківську картку грошових коштів у сумі 2500 грн, які призначалися на купівлю пального для поїздки на автомобілі разом із поліцією до дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , та 4000 грн, які призначалися на сплату судового збору при здійснення процесу розлучення із дружиною ОСОБА_7 та на оплату його послуг при представленні інтересів ОСОБА_7 в суді.

ОСОБА_7 , будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , 07.06.2022 о 09:50 год та 09:51 год за допомогою мобільного додатку перерахував трьома платежами відповідно зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якої є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 1000 грн, 1000 грн та 500 грн.

Також, ОСОБА_7 , будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 08.06.2022 о 09:33 год та 19:01 год за допомогою мобільного додатку перерахував двома платежами відповідно зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якої є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 3000 грн та 1000 грн.

Отримавши від ОСОБА_7 вказані грошові кошти, ОСОБА_4 будь-яких дій не вчинив, а привласнив їх та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 6500 грн.

Крім цього, 09.06.2022 у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням власного мобільного телефону, який був підключений до мобільного інтернету. Із даною метою ОСОБА_4 , 0цього ж дня, використовуючи свій абонентський номер для зв`язку НОМЕР_1 , зателефонував на абонентській номер для зв`язку НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 та знову, представившись йому під вигаданим ім`ям працівника «соціальної служби по правам дітей», висунув вимогу ОСОБА_7 про перерахування на банківську картку грошових коштів у сумі 2500 грн, які призначалися за надання нотаріальних послуг при здійснення процесу розлучення із дружиною ОСОБА_7 та 5000 грн, які призначалися на оплату його послуг при представленні інтересів ОСОБА_7 в суді.

Будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 09.06.2022 о 12:33 год за допомогою мобільного додатку перерахував зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 2500 грн.

Також, будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 11.06.2022 о 08:55 год за допомогою мобільного додатку перерахував зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 5000 грн.

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти, ОСОБА_4 будь-яких дій не вчинив, а привласнив їх та розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 7500 грн.

Крім цього, 18.06.2022 у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням власного мобільного телефону, який був підключений до мобільного інтернету. Із даною метою ОСОБА_4 цього ж дня, використовуючи свій абонентський номер для зв`язку НОМЕР_1 , зателефонував на абонентській номер для зв`язку НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 та знову, представившись йому під вигаданим ім`ям працівника «соціальної служби по правам дітей», висунув вимогу ОСОБА_7 про перерахування на банківську картку грошових коштів у сумі 17000 грн, які призначалися на оплату праці осіб, які представляють інтереси ОСОБА_7 в суді.

Будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 18.06.2022 о 10:03 год за допомогою мобільного додатку перерахував зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти в сумі 17000 грн.

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти, ОСОБА_4 будь-яких дій не вчинив та розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 17000 грн.

Крім цього, 27.06.2022 у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням власного мобільного телефону, який був підключений до мобільного інтернету. Із даною метою ОСОБА_4 цього ж дня використовуючи свій абонентський номер для зв`язку НОМЕР_1 , зателефонував на абонентській номер для зв`язку НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_9 та знову, представившись йому під вигаданим ім`ям працівника «соціальної служби по правам дітей», висунув вимогу ОСОБА_7 про перерахування на банківську картку грошових коштів у сумі 3000 грн, які призначалися на вирішення питань в суді при здійснення процесу розлучення із дружиною ОСОБА_7 , 10000 грн на вирішення питань в суді та на покриття витрат на бензин для здійснення поїздок в суд при здійсненні процесу розлучення із дружиною ОСОБА_7 та 5000 грн за вирішення питань із судом та прокуратурою при представленні інтересів ОСОБА_7 в суді.

Будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 27.06.2022 о 12:35 год за допомогою мобільного додатку перерахував зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 3000 грн.

Також, будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 29.06.2022 о 14:01 год та 14:17 год за допомогою мобільного додатку перерахував двома платежами відповідно зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 5000 грн та 5000 грн.

Також, будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 01.07.2022 о 10:01 год за допомогою мобільного додатку перерахував зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 5000 грн.

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти, ОСОБА_4 будь-яких дій не вчинив та розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 18000 грн.

Крім цього, 11.07.2022 у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням власного мобільного телефону, який був підключений до мобільного інтернету. Із даною метою ОСОБА_4 цього ж дня використовуючи свій абонентський номер для зв`язку НОМЕР_1 , зателефонував на абонентській номер для зв`язку НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 та знову, представившись останньому під вигаданим ім`ям працівника «соціальної служби по правам дітей», висунув вимогу ОСОБА_7 про перерахування на банківську картку грошових коштів у сумі 36500 грн, які призначалися на вирішення питань із прокуратурою при представленні інтересів ОСОБА_7 в суді, сплати судового збору та купівлю бензину.

Будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 11.07.2022 об 11:32 год, 11:33 год та 12:17 год за допомогою мобільного додатку перерахував трьома платежами відповідно зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 6500 грн, 150 грн та 5000 грн.

Також, будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 12.07.2022 об 11:52 год та 15:16 год за допомогою мобільного додатку перерахував двома платежами відповідно зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 2500 грн, 2000 грн та о 14:44 год за допомогою мобільного додатку перерахував зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_5 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у сумі 10150 грн.

Також, будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 13.07.2022 о 14:11 год та 16:48 год за допомогою мобільного додатку перерахував двома платежами відповідно зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у сумі 5100 грн та 5100 грн.

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти, ОСОБА_4 будь-яких дій не вчинив та розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 36 500 грн.

Крім цього, 30.07.2022 у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням власного мобільного телефону, який був підключений до мобільного інтернету. Із даною метою ОСОБА_4 цього ж дня використовуючи свій абонентський номер для зв`язку НОМЕР_1 , зателефонував на абонентській номер для зв`язку НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 та знову, представившись останньому під вигаданим ім`ям працівника «соціальної служби по правам дітей», висунув вимогу ОСОБА_7 про перерахування на банківську картку грошових коштів у сумі 10100 грн для вирішення питань із суддею та секретарем суду при представленні інтересів ОСОБА_7 в суді.

Будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 30.072022 о 13:35 год та 13:41 год за допомогою мобільного додатку перерахував двома платежами відповідно зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у сумі 10000 грн та 100 грн.

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти, ОСОБА_4 будь-яких дій не вчинив та розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 10100 грн.

Крім цього, 03.08.2022 у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням власного мобільного телефону, який був підключений до мобільного інтернету. Із даною метою ОСОБА_4 цього ж дня використовуючи свій абонентський номер для зв`язку НОМЕР_1 , зателефонував на абонентській номер для зв`язку НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 та знову, представившись останньому під вигаданим ім`ям працівника «соціальної служби по правам дітей», висунув вимогу ОСОБА_7 про перерахування на банківську картку грошових коштів у сумі 20400 грн за допомогу у представництві його інтересів у суді під час розлучення із дружиною.

Будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 03.08.2022 о 13:31 год за допомогою мобільного додатку перерахував зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_5 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у сумі 4600 грн.

Також, будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 05.08.2022 об 11:16 год за допомогою мобільного додатку перерахував зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у сумі 1150 грн та о 16:41 год за допомогою мобільного додатку перерахував зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_5 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у сумі 10100 грн.

Також, будучи введеним в оману та впевненим у намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 07.08.2022 о 14:43 год за допомогою мобільного додатку перерахував зі своєї банківської картки із «смарт-рахунку» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , відкритий ним в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у сумі 4550 грн.

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти, ОСОБА_4 будь-яких дій не вчинив та розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 20400 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно заволодів чужими грошовими коштами шляхом обману за обставин, зазначених у обвинувальному акті, не заперечив проти часу, дати, місця і способу його вчинення. З потерпілим ОСОБА_7 познайомився навесні 2022 року через свою колишню співмешканку, яка була дружиною останнього. Спілкування почалося з телефонного дзвінка. Подзвонив потерпілому та представився працівником соціальної служби під вигаданим ім`ям. Знав, що ОСОБА_7 перебуває в зоні бойових дій. Співмешканка скаржилася, що він не допомагає їй утримувати спільного сина 13 років, який є інвалідом. Запропонував ОСОБА_7 допомогу з приводу погашення аліментів на дитину. Загальна сума, яку перерахував ОСОБА_7 йому на банківську картку, складає 116000 грн. Гроші витратив на власні потреби, оренду житла, а також на дитину потерпілого, зокрема на утримання і лікування. Співмешканка брати гроші у потерпілого не просила, це була виключно його ініціатива. У вчиненому щиро кається, згоден з кваліфікацією своїх дій, не заперечує з приводу скороченого судового розгляду справи без дослідження доказів, які ним не оспорюються. Заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов визнав в повному обсязі.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Представник потерпілого в судовому засіданні цивільний позов підтримала, вважає, що в діях обвинуваченого немає щирого каяття.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_10 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_10 та його умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України.

Умисні дії ОСОБА_10 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно, суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання, із застосуванням ч.1 ст.70 КК, у виді 2 років позбавлення волі та обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує:

характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до кримінальних проступків, інше до нетяжких злочинів; їх характер;

дані про особу винного, який раніше не судимий; вину у скоєному визнав, щиро розкаявся; на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарги на нього надходили.

Також варта уваги позиція представника потерпілого, яка підтримала думку прокурора, та положення ст.ст.50, 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкцій ч.1 ст.190 КК України та у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.190 КК України. Остаточне покарання призначити із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових злочинів та відповідатиме меті і загальним засадам призначення покарання.

Попри те, що представник потерпілого вважала, що в діях обвинуваченого немає пом`якшувальної обставини, поведінка ОСОБА_4 під час розгляду даного провадження переконала суд у щирості його каяття. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Доводи прокурора про необхідність посилення кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що обвинувачений ухилявся від явки до суду заслуговують на увагу, однак є неприйнятними для призначення йому виключної міри покарання у вигляді позбавлення волі.

Резюмуючи викладене, враховуючи особу обвинуваченого, який вину визнав та усвідомив протиправність своїх дій, його відношення до скоєного, відсутність щодо нього компрометуючих даних, спосіб життя, родинний стан - суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

Саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити "особистий надмірний тягар для особи" та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ст.76 КК України на обвинуваченого покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

Суд вважає, що обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України.

Розглядаючи питання про задоволення позовних вимог, заявлених потерпілим (а.с. 44-50), суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам або майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

В судовому засіданні було встановлено, що внаслідок саме протиправних дій обвинуваченого потерпілому була заподіяна матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Доказів, які б спростували викладені факти, не надано.

Таким чином заявлений цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.337, 370, 371, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Його ж визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти його про зміну місця проживання і роботи

та не виїжджати за межі України без його погодження.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в задоволення цивільного позову 116000 (сто шістнадцять тисяч) грн матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1