Справа № 182/5629/23
Провадження № 1-кс/0182/1174/2023
У Х В А Л А

Іменем України

18.10.2023 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 16.10.2023 року до ЄРДР за № 0001271, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянки України, офіційно працевлаштованої ООО «Птахокомплекс «Дніпровський»», яка депутатом та особою з інвалідністю не являється, має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше на судимої,-

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ,-

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , звернулась із клопотанням, яке погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування, у кримінальному провадженні, внесеному 16.10.2023 року до ЄРДР за № 0001271, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб.

Клопотання мотивовано тим, що 16 жовтня 2023 року, в денний час доби, ОСОБА_5 , перебувала за місцем свого фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де вона проживала сумісно зі своїм чоловіком ОСОБА_8 .

16 жовтня 2023 року приблизно о 14 годині 00 хвилин між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на побутовому ґрунті раптово виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті ОСОБА_8

16 жовтня 2023 року приблизно о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_1 під час сварки, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне вбивство свого чоловіка ОСОБА_8 , взявши зі столу кухонний ніж, який тримала у правій руці та яким з метою вбивства, діючи умисно нанесла один удар в область грудної клітини з ліва ОСОБА_8 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження згідно лікарського свідоцтва про смерть № 502 від 17.10.2023 року у вигляді проникаюче колото різане поранення передньої стінки грудної клітини.

Від отриманих тілесних ушкодження ОСОБА_8 помер на місці.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 інкримінованому їй злочину повністю підтверджується наступними доказами:

- протоколом обшуку приміщення квартири АДРЕСА_2 від 16.10.2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.10.2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.10.2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.10.2023 року;

Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, та наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні тому виникла необхідність обрати запобіжний захід у відношенні підозрюваної, який попередить настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) об`єктивно існує, бо підозрювана, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на потерпілого та свідків) об`єктивно існує, бо підозрювана може незаконно впливати на них з метою зміни показів, оскільки перебуває з ними в тісних родинних та дружніх стосунках.

Інкримінований ОСОБА_5 злочин належить до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років; доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення; доведення існування ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого.

Зважаючи на вищевикладені обставини у сукупності, є всі підстави для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити нею дій, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України;

- у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 , може впливати на свідків її задокументованої злочинної діяльності, з метою зміни ними своїх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив слідчому, прокурору, суді та покинути відомі слідству її можливі місця перебування;

- під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_5 комусь на поруки, що виключає можливість передачі її на поруки;

- не підтверджено факт наявності у ОСОБА_5 будь-яких заощаджень, що виключає можливість застосування до неї запобіжного заходу у вигляді застави.

- ОСОБА_5 фактично проживала за місцем вчинення кримінального правопорушення разом з її чоловіком ОСОБА_8 та його батьком ОСОБА_9 , який є свідком у кримінальному проваджені, що виключає можливість застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, наданими матеріалами клопотання доведено відсутність обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним ризика передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про особу підозрюваної.

Враховуючи вищевикладене виникла необхідність обрання у відношенні до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу, який забезпечить виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрювана у судовому засіданні проти клопотання заперечувала, та просила застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки має на утриманні неповнолітню дитину 2019 р.н.

Захисник авдвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання підозрюваної, вважаючи клопотання слідчого немотивованим.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Як вбачається з наданих копій матеріалів, а саме Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинені кримінальні правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України, внесені до ЄРДР за № 0001271.

16 жовтня 2023 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України.

17 жовтня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: протоколом обшуку приміщення квартири АДРЕСА_2 від 16.10.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.10.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.10.2023 року та протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.10.2023 року.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_5 підозра на час розгляду клопотання відповідає мінімальному рівню обґрунтованості, тобто зазначені у клопотанні слідчого і додані до нього докази, досліджені в судовому засіданні, на мінімальному рівні підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_5 могла вчинити кримінальне правопорушення за наведених обставин, а наявні в матеріалах клопотання докази у їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1статті 177 КПК України).

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого.

Слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органу досудового розслідування та/або суду) об`єктивно існує, бо підозрювана, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком до 15-ти років, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може покинути межі України.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрювана може втекти.

Що стосується наявності ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, то вказаний ризик також існує. Підозрювана може незаконно впливати на потерпілого з метою зміни ним показів. Підозрюваній відомі місця проживання і потерпілого і свідків, тому вона може чинити на них тиск.

При цьому, наявність у підозрюваної ОСОБА_5 на утриманні неповнолітньої дитини, та місця постійно мешкання, з урахуванням наведених вище факторів не може в повній мірі бути стримуючими факторами в запобіганні вищевказаним ризикам.

Що стосується клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , то судом враховується що саме за цією адресою був скоєний злочин, та саме там проживає потерпілий.

З огляду на викладене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд вважає необхідним обрати стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Врахувавши вищевикладене та встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до яких при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючі обставини кримінального правопорушення, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належить визначити в 60 днів.

Керуючись статтями 132, 176-179, 182, 183, 194, 197, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесенному 16.10.2023 року до ЄРДР за № 0001271, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити, в задоволенні клопотання сторонни захисту - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, рахуючи з 15 год. 30 хв. 16 жовтня 2023 року до 15 год. 30 хв. 14 грудня 2023 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Нікопольському РУП ГУНП в Дніпропетровській обл.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1