Провадження № 1-кп/638/1707/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001184 від 03 серпня 2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізюм Харківської області, заміжньої, з середньою спеціальною освітою, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не маючої інвалідності, не страждаючої важкими захворюваннями, не має на утриманні непонолітніх дітей чи інвалідів, не являється депутатом, раніше не судимої, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

У громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючої на території м. Ізюм Харківської області, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 08 серпня 2022 року, виник злочинний умисел, направлений на колабораційну діяльність, а саме зайняття посади, не пов?язаної з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Харківської області.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою.

Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент РФ ОСОБА_4 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади РФ, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об?єднаних Націй від 09.12.1981 N° 36/103, від 16.12.1970 No 2734 (XXV) від 21.12.1965 Ne 2131 (XX), від 14.12.1974 Мо 3314 (XXIX), підготували та розв?язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС РФ на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об?єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв?язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 N° 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 14.03.2022 N° 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Законом України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Законом України від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Законом України від 22.05.2022 №2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 12.08.2022 No 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 22.08.2022 строком на 90 діб. Законом України від 15.08.2022 №2500-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ. В подальшому дію воєнного стану неодноразово продовжено по теперішній час.

Законом України від 22.05.2022 №2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» РФ визнана державою-терористом (державою-агресором).

В результаті вчинення вказаних дій військовими формуванням держави-агресора РФ, відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові лї або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 Ле 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за N° 1668/39004, було тимчасово окуповано м. Ізюм Ізюмської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області в період з 01.04.2022 по 08.09.2022.

3 початку військової агресії РФ, на територіях, які опинилися в окупаці, державою агресором створювались органи незаконної влади.

03 червня 2022 року на території м. Куп?янськ Харківської області групою осіб з числа громадян України було здійснено підписання протоколу засідання щодо створення окупаційної адміністрації держави-агресора на території Харківської області під назвою «временная гражданская администрация Харьковской области», що створена та функціонує в інтересах Російської Федерації, та обрання її керівника - громадянина України ОСОБА_5 . Вказане рішення затверджено виданням наказу новопризначеним головою т.зв. «временной гражданской администращией Харьковской области» ОСОБА_5 № 2/22 від 03.06.2022.

18 липня 2022 року головою т.зв «временной гражданской администрацией Харьковской области» ОСОБА_5 видано наказ № УГ-35/22 від 18.07.2022 щодо перейменування назви вказаного незаконного органу в «военно-гражданскую администрацию Харьковской области», згідно п. 2 якого також перейменовано районні підрозділи вказаної окупаційної адміністрації держави-агресора на т.зв. «военно-гражданские администрации». Зміна назви органів здійснено з врахуванням повного правонаступництва із збереженням прийнятих ними реквізитів та організаційно-штатної структури відповідно до п. 3 вказаного наказу.

Так, з метою більш ефективного, швидкого і повного поширення впливу РФ на тимчасово окупованій території Харківської області, у складі окупаційної адміністрації держави-агресора - т.зв. «временной гражданской администрацией Харьковской области» у період з 03.06.2022 по 11.06.2022, більш точний час слідством не встановлено, було створено підконтрольні незаконні органи виконавчої влади. В подальшому, 11.06.2022 головою т.зв «временной гражданской администрацией Харьковской области» ОСОБА_5 видано наказ №11/22 від 11.06.2022 щодо затвердження структури виконавчих органів влади, згідно якого у п. 9.5. додатку визначено «Пенсионный фонд» як окремий орган виконавчої влади.

Надалі, головою т.зв «временной гражданской администрацией Харьковской области» ОСОБА_5 , у невстановлений період часу, але не раніше 11 червня 2022 року, призначено керівником незаконного органу - т.зв. «Управления Пенсионного фонда Харьковской области» громадянку України ОСОБА_6 .

Так, у період часу з кінця червня 2022 року, більш точний час слідством не встановлено, по 07 вересня 2022 року т.зв. «Управление Пенсионного фонда Харьковской области» здійснювало діяльність у будівлі за адресою: Харківська обл., Куп?янський р-н, м. Куп?янськ, вул. Петра Іванова, буд 1, з використанням приміщень, майна та архівних відомостей територіальних підрозділів Пенсійного фонду України в Харківській області у м. Куп?янськ. Зазначений орган виконавчої влади України на території м. Куп?янськ Харківської області у період з 24.02.2022 року функцій передбачених повноваженнями не здійснює.

До завдань вказаного т.зв. «Управления Пенсионного фонда Харьковской области» входило здійснення збору персональних даних та постановки на пенсійний облік осіб, які мають право на отримання матеріальної допомоги відповідно до наказів голови т.зв «военно-гражданской администрацией Харьковской области», видача пенсійних посвідчень, не передбачених законодавством України, прийом, обробка та направлення до т.зв. «военно-гражданских администраций Харьковской области» заяв осіб на отримання матеріальної допомоги. Територіальною юрисдикцією вказаного органу була тимчасово окупована державою-агресором територія Харківської області.

Разом з цим, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 22 липня 2022 року, у складі вказаного органу створено територіальні підрозділи: «Отделение Пенсионного фонда Волчанского района Харьковской области», «Отделение Пенсионного фонда Изюмского района Харьковской области», «Отделение Пенсионного фонда Купянского района Харьковской области», «Отделение Пенсионного фонда Харьковского района Харьковской области».

В подальшому, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 22 липня 2022 року, більш точний час не встановлено, громадянка України ОСОБА_7 добровільно зайняла посаду «и.о. начальника» одного з вказаних територіальних підрозділів, а саме т.зв. «Отделения Пенсионного фонда Изюмского района Харьковской области», який розташовувався за адресою: Харківська обл., м. Ізюм, просп. Незалежності, буд 2. Заступником ОСОБА_7 призначено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього, у складі т.зв. «Отделения Пенсионного фонда Изюмского района Харьковской области» невстановленими представниками окупаційної адміністрації створено структурний підрозділ під назвою «отдел выплаты пенсий», керівником якого призначено ОСОБА_9 . Основним завданням підрозділу визначено прийом, обробка та перевірка заяв місцевих жителів щодо виплати матеріальної грошової допомоги у вигляді 10000 російських рублів.

Так, ОСОБА_3 , перебуваючи у будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , у невстановлений період часу, але не пізніше 08 серпня 2022 року, з метою реалізації свого кримінально-протиправного наміру, направленого на зайняття посади, не пов?язаної з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Харківської області, добровільно надала ОСОБА_7 , яка займала посаду т.зв. «и о. начальника Отделения Пенсионного фонда Изюмского района Харьковской области», заяву щодо прийняття її на посаду т.зв. «главного специалиста отдела выплаты пенсий» у незаконному органі влади - т.зв. «Отделении Пенсионного фонда Изюмского района Харьковской области».

Надалі, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи у тимчасово окупованому м. Ізюм Харківської області, у період часу з 08 серпня 2022 року до моменту деокупації вказаної території силами оборони України, але не пізніше 08 вересня 2022 року, добровільно займаючи посаду т.зв. «главного специалиста отдела выплаты пенсий Отделения Пенсионного фонда Изюмского района Харьковской области», виконувала посадові обов?язки, не пов?язані з організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями, а саме:

- здійснювала прийом, обробку та перевірку заяв місцевих жителів щодо виплати матеріальної грошової допомоги у вигляді 10000 російських рублів;

- здійснювала складання списків осіб, які звернулись до вказаного органу щодо виплати матеріальної грошової допомоги у вигляді 10000 російських рублів;

- виконувала вказівки керівництва т.зв. «Отделении Пенсионного фонда Изюмского района Харьковской области», а саме начальника відділення ОСОБА_7 , її заступника ОСОБА_8 , а також свого безпосереднього керівника - начальника т.зв. «отдела выплаты пенсий» ОСОБА_9 .

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального проступку передбачена ч.2 ст.111-1 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора ОСОБА_10 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Згідно заяви обвинуваченої ОСОБА_3 яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_11 , обвинувачена беззаперечно визнала свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду та надала згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 , за ч.2 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення - проступку, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Ізюм Харківської області, заміжня, з середньою спеціальною освітою, пенсіонерка, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не має інвалідності, не страждаючої важкими захворюваннями, не має на утриманні непонолітніх дітей чи інвалідів, не являється депутатом, раніше не судима, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення - проступок.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 не встановлено.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимогст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових кримінальних правопорушень".

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи вищевикладене відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінального правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальній правопорушень.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Так, санкція ч.2 ст.111-1 КК України передбачає такі види покарання: позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю з конфіскацією майна або без такої.

На думку суду, обвинуваченій ОСОБА_3 , варто призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування.

Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.

Також суд вважає що можливо не визначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч.2 ст.111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, ч.2 ст.111-1 КК України, ст. ст.100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 15 (п`ятнадцять) років без конфіскації майна.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1