У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000062 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000062 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у якому просить накласти арешт на майно, що належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб марки CHRYSLER, моделі VOYAGER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , власником згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчужувати вказаний об`єкт; земельна ділянка з кадастровим номером :10:015:0044 загальною площею 0,08 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , відомості щодо вартості у витягу відсутні, шляхом заборони відчужувати вказаний об`єкт.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000062 від 06 січня 2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , маючи єдиний умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 за № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України за № 188, від 01.08.2000, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 № 770, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з метою досягнення запланованого результату та незаконного збагачення здійснювали заборонені операції в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, та з метою недопущення викриття своїх злочинних дій, застосовували заходи конспірації, яких дотримувались всі учасники, а саме у телефонних розмовах між собою не називаючи дійсної назви наркотичного засобу чи психотропної речовини, пакунків, у яких вони його зберігали та у подальшому збували, використовували при цьому різного роду «жаргонні» назви наркотичних засобів чи психотропних речовин, при цьому розуміючи, що мова йде про психотропну речовину.

Зокрема, на виконання вищевказаного єдиного злочинного умислу ОСОБА_4 , у невстановлені досудовим розслідуванням спосіб, місце та час, отримав з метою збуту від невстановленої на даний час органом досудового розслідування особи, психотропну речовину метамфетамін, після чого вказану речовину незаконно зберігав з метою збуту при собі, до моменту, коли 09.09.2023 о 22:28 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у підвальному приміщенні яким він користується, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув за 500 грн., особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 згорток з фольги, всередині якого згідно висновку експерта знаходилась психотропна речовина метамфетамін, масою 0,1775 г., який останнім в подальшому одразу добровільно видано співробітникам УКР ГУНП в Закарпатській області.

23 вересня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор вказує, що відповідно до санкції частини 2 статті 307 КК України передбачено конфіскацію майна, що є додатковою підставою у накладенні арешту на вилучене майно. Враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна.

У клопотанні зазначено, що у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, зокрема, допускається для конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_4 , зареєстровано наступні об`єкти нерухомості: земельна ділянка з кадастровим номером :10:015:0044 загальною площею 0,08 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , відомості щодо вартості у витягу відсутні.

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником транспортного засобу марки CHRYSLER, моделі VOYAGER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 .

Прокурор зазначає, що клопотання про арешт майна слід розглянути без повідомлення підозрюваному ОСОБА_4 , оскільки останній отримавши відомості про звернення до суду з таким клопотанням, зможе відчужити майно на користь третіх осіб.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився. При цьому, подав заяву, згідно якої просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі у зв`язку із службовою необхідністю, клопотання підтримує в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Таким чином, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд клопотання без повідомлення власника майна.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно змісту ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським районним управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000062 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

Із долученого до матеріалів клопотання витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування серед іншого слідує, що досудове розслідування розпочато за фактом того, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке 06.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062, з ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, серед іншого було встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, Закарпатської області, громадянин України, українець, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим розслідуванням спосіб, місце та час, отримав з метою збуту від невстановленої на даний час органом досудового розслідування особи, психотропну речовину - метамфетамін, після чого вказану речовину незаконно зберігав з метою збуту при собі, до моменту, коли 09.09.2023 о 22:28 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у підвальному приміщенні яким він користується, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув за 500 грн., особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_9 згорток з фольги, всередині якого згідно висновку експерта знаходилась психотропна речовина - метамфетамін, масою 0,1775 г.

23.09.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут, психотропних речовин у великих розмірах, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з витягом, долученим до матеріалів клопотання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником транспортного засобу марки CHRYSLER, моделі VOYAGER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта земельна ділянка з кадастровим номером :10:015:0044 загальною площею 0,08 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив конфіскації майна як виду покарання, відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (частина 1 статті 59 КК України). Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не ухвалений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його ухвалення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого, у разі доведеності вини, останньому може бути призначено покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, враховуючи, що транспортний засіб марки CHRYSLER, моделі VOYAGER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 та земельна ділянка з кадастровим номером :10:015:0044 загальною площею 0,08 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , належить останньому на праві власності, існують обґрунтовані підозри вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи унеможливить виконання вироку в частині конфіскації майна, арешт належного підозрюваному ОСОБА_4 нерухомого майна на даному етапі є необхідним для забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказаний транспортний засіб, заборонивши вчиняти будь-які дії щодо його відчуження, з можливістю користування ним.

Незастосування обмежень до відчуження такого майна може призвести до вжиття підозрюваним заходів для його відчуження чи перереєстрації, з метою уникнення його арешту та подальшої можливої конфіскації.

Надані до суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, підлягає задоволенню.

Доказів настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для власника такого майна, слідчому судді надано не було та під час розгляду клопотання не встановлено.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч.2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме:

- транспортний засіб марки CHRYSLER, моделі VOYAGER, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , власником згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчужувати вказаний об`єкт;

- земельна ділянка з кадастровим номером :10:015:0044 загальною площею 0,08 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчужувати вказаний об`єкт.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1