ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24376/23

Провадження № 11-кп/4820/794/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2006 року, на більш м`яке покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 09 листопада 2023 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання.

Уважав, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою.

Зазначав, що висновок суду щодо його характеризуючих даних суперечить матеріалам його особової справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення проти апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 ; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке позбавлення волі є законним та обґрунтованим.

Згідно матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2006 року за п.п.9, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі.

На цей час ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

З положень ч.1 ст.82 КК України вбачається, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна не відбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, засуджених за вчинення особливо тяжких злочинів, можливе за умови відбуття ним не менше двох третин строку покарання, такий строк визначається при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ст.63 КК України.

Покарання ж у виді довічного позбавлення волі, призначене у відповідності до ст.64 КК України, не має строкового виміру, тому вирішення питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, є неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.64 КК України довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.

Частиною 2 ст.87 КК України встановлено, що актом помилування Президента України може бути здійснена заміна засудженій особі до довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років стосовно індивідуально визначеної особи, а згідно ч.7 ст.151 КВК України, засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше 20 років призначеного покарання.

Суд першої інстанції проаналізувавши норми національного законодавства, практику Європейського суду з прав людини прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що чинне законодавство України передбачає можливість заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, лише шляхом помилування засудженого, а заміна не відбутої частини покарання більш м`яким поширюється лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути застосована.

Відтак, доводи засудженого ОСОБА_6 , зазначені в апеляційній скарзі, досліджені та перевірені апеляційним судом, однак є непереконливими.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тому суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої дії.

Згідно з ч.1 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 травня 2019 року у справі № 757/12726/18-ц (п. 36) звернула увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України. У цьому рішенні Європейський Суд визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст.3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ (§194).

Однак, на даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі не реформована, зміни до законодавства не внесені, тому на даний час відсутні підстави для заміни судом призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням, про що вірно було зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Чинним законодавством передбачено можливість подання засудженим до довічного позбавлення волі клопотання про помилування.

Згідно ч.1 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

У відповідності до ст.152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.

Рішенням Конституційного Суду №6-р(II)/2021 від 16 вересня 2021 року у справі за конституційними скаргами ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої ст.81, частини першої ст.82 Кримінального кодексу України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої ст.82 Кримінального кодексу України та за конституційною скаргою ОСОБА_11 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої ст.81 Кримінального кодексу України (справа про перегляд вироку особі, караній на довічне позбавлення волі) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу ст.81, частину першу ст.82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене ст.ст.81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

При цьому Конституційний Суд у п.4.1 вказаного рішення зазначив, що з метою реалізації ст.ст.3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України, а також з огляду на міжнародні зобов`язання, що їх взяла на себе Україна шляхом набуття членства в Раді Європи, обов`язком Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.

Судом також прийнято до уваги, що з Кримінального Кодексу України не виключено ст.64 (довічне позбавлення волі), також положення цієї статті не були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком, що поставлені у клопотанні вимоги засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання з довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання не підлягають задоволенню, оскільки, система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі не реформована та відповідні зміни до національного законодавства не внесені.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення не має.

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3