ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2809/23 Справа № 185/3661/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0001395 від 07.12.2022 року щодо ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , подану на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне, Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомо, раніше неодноразово судимого, останній раз:- 04 жовтня 2019 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст.185 КК України, із призначенням покарання:

- за ч.2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі, строком три роки;

- за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі, строком шість років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі, строком шість років.

До набрання вироком чинності запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишений у вигляді цілодобового домашнього арешту, з використанням електронного засобу контролю.

Вироком суду встановлено, що 25 жовтня 2022 року приблизно о 15.30 год. ОСОБА_7 знаходився біля торгівельного центру, що розташований за адресою:

Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Західнодонбаська, 11, де побачив незнайомого йому раніше ОСОБА_8 , який тримав в руці мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним телефоном.

25.10.2022 року приблизно о 15.35 год. ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужого майна і обернення його на свою користь, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та з особистою зацікавленістю, ввівши в оману ОСОБА_8 повідомивши останньому про необхідність здійснення телефонного дзвінка матері, під цим приводом заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S7» 32GB сірого кольору, вартістю 3600 грн. Після чого з місця скоєння кримінального ОСОБА_7 з майном, яким заволодів, зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 23.11.2022 року, приблизно о 11.30 год., знаходячись в міському маршрутному автобусі № 5 м. Павлограда Дніпропетровської області, який прямував з зупинки «сел. ПШС» до зупинки «Залізничний вокзал». ОСОБА_7 побачив мобільний телефон, який знаходився у жіночий сумочці потерпілої ОСОБА_9 , і в указаний час у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, приблизно о 13.35 год., перебуваючи в маршрутному автобусі №5 м. Павлограда Дніпропетровської області, сидячи позаду ОСОБА_9 , таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки Samsung Galaxy А12 3/32GB Black, що належить ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріального збитку на суму 4055,19 грн.

Також, ОСОБА_7 01.12.2022 року, приблизно об 11.00 год., достовірно розуміючи, що у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , доступ до якого обмежено, з дозволу голови ОСББ ОСОБА_10 . ОСОБА_11 зберігає будівельні матеріали, прийшов до вищевказаного будинку з метою реалізації злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_7 проник до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , де побачив три саморобні електричні подовжувані довжиною 30 метрів. 40 метрів та 50 метрів, загальною вартістю 6675,78 грн.

Надалі, ОСОБА_7 , приблизно о 11.05 год., реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у інше приміщення, підійшов до вказаних речей, які належать ОСОБА_11 , керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, таємно, повторно викрав три саморобні електричні подовжувані довжиною 30 метрів, 40 метрів та 50 метрів, чим спричинив ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 6675,78 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , 27.01.2023 року, приблизно о 08.00 год. (більш точного часу судом не встановлено), прийшов за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_3 . де вона мешкає разом із своєю малолітньою дитиною ОСОБА_13 . Перебуваючи у приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 звернув увагу на мобільний телефон марки «Орро» моделі А 53, який лежав на ліжку, та визначив його як об`єкт свого злочинного посягання, в цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Надалі, ОСОБА_7 , в той же день, приблизно о 08.15 год., більш точного часу судом встановити не надалось можливим, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне, викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, маючи вільний доступ, перебуваючи в спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю контролю зі сторони власника майна, а саме тим, що потерпіла ОСОБА_12 в той час перебувала у іншій кімнаті, таким чином за його злочинними діями ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Орро» моделі А 53, синього кольору, який належать ОСОБА_12 чим спричинив останній матеріального збитку на суму 4041,67 грн.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити йому покарання за даним вироком суду, посилаючись на повне визнання ним своєї провини, співпрацю із слідством та відсутність з боку майже усіх потерпілих претензій матеріального характеру до нього.

ОСОБА_7 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги, але, до апеляційного суду не з`явився без повідомлення належності підстав неявки.

Під час апеляційного перегляду:

-прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просила залишити вирок без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що обвинуваченим у поданій апеляційній скарзі не оскаржуються обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, як вони зазначені у вироку суду, правильність наданої правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 та ч.4 ст.185 КК України, то апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає

відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається із змісту оскаржуваного вироку, суд під час призначення покарання, із посиланням на вимоги ст.50,65 КК України, зазначив та врахував у якості пом`якшуючих обставин, що ОСОБА_7 щиросердно розкаявся у скоєному і повністю визнав свою провину, звернувся до суду із письмовою заявою із клопотанням провести судовий розгляд матеріалів кримінального провадження за приписами ч.3 ст.349 КПК України.

У якості обставин, що обтяжує покарання, суд врахував рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_7 має не зняту та не погашену попередню судимість за ч.1 ст.309 КК України.

Крім того, суд врахував і системність та продовження вчинення ОСОБА_7 нових умисних злочинів після попереднього вироку Ленінського райсуду м.Полтави від 04.10.2019 року та обґрунтовано дійшов до висновку про неможливість застосування при призначенні ОСОБА_7 покарання ні вимог ст.69 КК України, ні звільнити його від відбування покарання у відповідності до ст.75 КК України.

Тобто, судом враховані всі обставини, які викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_7 і колегія суддів погоджується із наданою їм оцінкою.

Колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання таким, що відповідає тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень, характеристиці особи та є у даному випадку необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,418,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4