КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргоюпрокурора ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000027, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим за ч.3 ст. 307 КК України, та призначенопокарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком6 (шість) років з конфіскацією частини майна, яке є йоговласністю.

Ухвалою строк покарання ОСОБА_7 зарахувати з 03.07.2023 року, зараховано, відповідно до вимог ст. 72 КК України у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 18.02.2023 року (день фактичного затримання) по 02.07.2023року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одиному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, залишенобез зміни.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці придбав 20 (двадцять) згортків, в яких містилась особливо небезпечна психотропна речовина 4-ММС у особливо великих розмірах, які ОСОБА_7 помістив у рюкзак та розпочав незаконно зберігати при собі з метою збуту.

Продовжуючи свої злочинні дії, направленні на збут особливо небезпечної психотропної речовини у особливо великих розмірах 4-ММС, ОСОБА_7 18.02.2023 о 15.10 год., зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину у особливо великих розмірах, зайшов до вестибюлю станції метро «Теремки» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де був зупинений працівниками поліції та в подальшому запрошений до кімнати поліції, де на підставі ст. 208 КПК України ОСОБА_7 було затримано в якості особи, підозрюваної у вчиненні злочину, та у присутності двох понятих, під час проведення особистого обшуку останнього та обшуку його особистих речей виявлено та вилучено із рюкзака 20 (двадцять) згортків, в яких знаходилась кристалоподібні речовини, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон), загальною масою в речовинах 21,663 г.

4 ММС (4-метилметкатинон), згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 "Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, «Список № 2 особливо небезпечні психотропні речовини обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якого заборонено, та відповідно до наказу МОЗ №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобі, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» згідно таблиці №2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» 21,663 г. 4 ММС (4- метилметкатинону) відноситься до особливо великих розмірів.

В апеляційній скарзіпрокурор,не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, яке є його власністю.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність і призначив покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, зокрема не врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, який є особливо тяжким та суспільна небезпека цього злочину полягає в підриві здоров`я невизначеного кола осіб і суспільної моральності, захищеності життєво важливих інтересів особистості, суспільства, держави.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши характеризуючі особу дані, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким у справі не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Положеннями ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання.

Як убачається зі змісту вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону, врахував наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину; особу ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, утримує матір, яка має ряд захворювань, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста, раніше не судимий, його молодий вік, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює, - та дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України - нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 307 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд безпідставно врахував щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину обставинами, що пом`якшують покарання, на переконання колегії суддів є неспроможними.

Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти активні дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, у проведенні швидкого, повного і неупередженого розслідування вчиненого злочину і судового розгляду.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_7 та обшуку його особистих речей виявлено та вилучено із рюкзака 20 (двадцять) згортківз особливо небезпечним наркотичним засобом. Обвинувачений розповів працівникам поліції обставини придбання психотропних речовин та без вагань, добровільно дав пароль доступу до власного телефону, в якому були координати точок здійснення закладок.

Отже, така поведінка обвинуваченого, на думку колегії суддів, є проявом активного сприяння розкриттю злочину, адже вона була направлена на активну та ініціативну допомогу слідству.

Також слід врахувати, що визнання щирого каяття обставиною, що пом`якшує покарання, законодавцем віднесено до дискреційних повноважень суду з огляду на суб`єктивне відношення особи до вчиненого, його наслідків тощо.

За результатами апеляційного перегляду кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав сумніватися в істинності позиції обвинуваченого щодо його щирого каяття та визнання вини.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 , безпідставно застосував ст. 69 КК України, є необґрунтованими, оскільки щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину є тими пом`якшуючими покарання обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дають підстави для призначення обвинуваченому основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 307 КК України.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом хоча й у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання (див. постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 740/5424/15-к, від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к та інші).

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_7 , яке у повній мірі відповідає меті покарання у розумінні ст. 50 КК України і підстав уважати його неспівмірним чи диспропорційним, - колегія судів за наслідками апеляційного перегляду не вбачає.

Отже, судом першої інстанції дотримані загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, і наведені ґрунтовні мотиви застосування ст. 69КК України, що спростовує доводи апеляційної скарги, тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді: _______________ ______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/4661/2023

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1