Справа № 301/3251/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28.09.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників апеляційного розгляду: прокурорки ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника, адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/383/22, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше неодноразово судимого і, зокрема 10.01.2018 Іршавським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців та 21 вересня 2021 року на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 13.09.2021 умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий термін покарання 07 місяців 15 днів,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців із конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2018 року і за сукупністю вироків визначено обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією майна.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати за проведення експертиз у розмірі 1029,72 гривень ( одна тисяча двадцять дев`ять гривень 72 коп ); стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати за проведення експертиз у розмірі 1767,41 гривень (одна тисяча сімсот шістдесят сім гривень 41 коп).

Ухвалено речові докази у справі: кросівки чорного кольору з маркуванням «ASICS»,- повернути ОСОБА_6 ; одорологічний слід з кухонного ножа, кухонний ніж з рукояткою чорного кольору, змив з плями бурого кольору з полотна дверей кімнати кухні, змив зі сліду бурого кольору з рами дверей кімнати спальні, змив з плями бурого кольору з ручки дверей кімнати спальні, зішкріб сліду бурого кольору зі стіни в спальній кімнаті, три сліди папілярних ліній, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, - знищити; джинси синього кольору, куртка чорного кольору, мобільний телефон марки «NOMI» ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператора Київстар № НОМЕР_3 та сім картою мобільного оператора ВФ України НОМЕР_4 , два зарядні пристрої до даного телефону, грошові кошти в сумі 500 гривень однією купюрою серії ЛЗ №2196431, - повернути власнику ОСОБА_8 .

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

21 вересня 2021 року, приблизно о 23 год 00 хв, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї дворогосподарства будинку АДРЕСА_2 , де також перебував власник будинку ОСОБА_8 , маючи умисел на розбійний напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням до житла, всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав, незважаючи на вимоги ОСОБА_8 залишити дворогосподарство, усвідомлюючи протиправність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки входження та потрапляння до житла, і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що двері на будинку не були замкнуті, із застосуванням фізичної сили, відштовхнувши руками потерпілого в сторону, зайшов до будинку, а після того як за ним до будинку забіг ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність та незаконність перебування в ньому, замкнув зі внутрішньої сторони двері будинку на ключ, схопив зі столу у прихожій кімнаті кухонний ніж, котрий лезом приставив до горла ОСОБА_8 , погрожуючи застосуванням його, при цьому поєднуючи свої дії з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наказав ОСОБА_8 віддати йому грошові кошти, а ОСОБА_8 , усвідомлюючи реальність погроз, не став чинити опір та передав ОСОБА_6 грошові кошти номіналом 500 грн серії ЛЗ №2196431, після чого останній продовжував погрожувати кухонним ножем та наносячи удари рукою у ділянку обличчя, примусив ОСОБА_8 віддати йому спортивні штани чорного кольору, балонову куртку чорного кольору, мобільний телефон марки Nomi ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператора Київстар № НОМЕР_3 , мобільного оператора ВФ України НОМЕР_4 та два зарядні пристрої до цього телефону. Заволодівши чужим майном обвинувачений ОСОБА_6 з місця злочину зник та надалі розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним, просить його скасувати. Апелянт вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, зазначаючи що неодноразово наголошував на невизнанні вини у місцевому суді, однак, суд першої інстанції не врахував його пояснення, натомість вказав, що вина ОСОБА_6 підтверджується показами потерпілого, які, на думку апелянта, є надуманими, і їх достовірність викликає сумніви. Так, свідчення потерпілого ОСОБА_8 , та свідків у кримінальному провадженні, слід оцінювати критично, і такі не можуть бути належними та допустимими доказами у справі, оскільки здобуті у незаконний спосіб слідчим, прокурором під час досудового розслідування. При цьому, обвинувачений має сумніви і щодо достовірності результатів проведених експертиз, які, на його переконання, ґрунтуються виключно на припущеннях. Також обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, на що звертав увагу у суді першої інстанції його захисник, адвокат ОСОБА_9 , однак, місцевим судом про цю позицію сторони захисту у вироку не вказано. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 71 КК України приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі строком 6 (шість) місяців, і за сукупністю вироків призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, або у разі неможливості перекваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, просить скасувати оскаржуваний вирок, а матеріали кримінального провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників апеляційного розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Апеляційний розгляд проводиться за відсутності потерпілого ОСОБА_8 , неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілого береться до уваги те, що: потерпілий належним чином повідомлений про час та місце розгляду кримінального провадження; клопотань чи заяв про відкладення його розгляду не подавав; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки потерпілого на розгляд кримінального провадження; сторони обвинувачення та захисту не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі потерпілого.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів відхиляє.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України кримінального правопорушення, а саме у нападі на потерпілого ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у житло, ґрунтується на сукупності зібраних відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України доказів, безпосередньо досліджених судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, які наведено у судовому рішенні.

Так, із показань потерпілого ОСОБА_8 , наданих у суді першої інстанції, убачається, що 21.09.2021 потерпілий перебував сам вдома у АДРЕСА_2 . Приблизно о 23 годині почув, що на подвір`ї хтось ходить, і собака голосно гавкає. Підійшовши до паркану, побачив невідомого чоловіка, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та зайшов на подвір`я. Одразу ж потерпілий перелякався і почав виганяти ОСОБА_6 із подвір`я, на що останній пожалівся, що ніхто не хоче дати йому пити води, і одночасно, відштовхнувши його рукою, забіг до будинку, оскільки двері не були замкнуті. Потерпілий забіг за ним у будинок, де ОСОБА_6 штовхнув його в бік дверей кухонної кімнати, закрив вхідні двері на ключ, і взявши зі столу в руку ніж, почав приставляти його до горла потерпілого, погрожуючи, що заріже його, при цьому став просити 1000 гривень. Під час спілкування потерпілий пояснив, що не має таких грошей, після чого ОСОБА_6 почав просити 200 гривень. На вимогу ОСОБА_6 потерпілий передав йому 500 гривень однією купюрою, після чого обвинувачений почав наносити йому удари рукою в голову, і просив горілку. Злякавшись побиття, потерпілий почав наливати в стакан горілку, яку ОСОБА_6 випивав, весь час тримаючи в руці ніж, та почав заставляти потерпілого пити разом із ним горілку, однак останній відмовився, пояснивши причини відмови тим, що йому не можна вживати спиртні напої. Випивши горілки ОСОБА_6 запропонував піти в іншу кімнату, а після того як вони зайшли до спальні ОСОБА_6 наказав, щоб потерпілий лягав на ліжко, на що він не погодився. Після нанесення ударів руками в область голови, та ногами в область правого стегна, обвинувачений ОСОБА_6 наказав йому дати одяг переодягнутися. Виконавши вимогу ОСОБА_6 потерпілий надав йому спортивні штани та спортивну куртку з капюшоном. Переодягнувшись, ОСОБА_6 знову наказав потерпілому лягати на ліжко, що ним було виконано. Пролежавши деякий час, обвинувачений запитав котра година, і дізнавшись, що вже 23 год встав з ліжка і наказав, щоб він ішов разом з ним, однак не казав куди. Після погроз зарізати себе, ОСОБА_6 взяв його за руку і наказав відкрити двері, забувши, що ключ знаходиться у нього. Тримаючи ніж у руках, ОСОБА_6 відкрив двері, вони вийшли з будинку, а потерпілий при цьому попросив обвинуваченого замкнути двері. У момент замикання ОСОБА_6 дверей, потерпілий зістрибнув зі сходів і побіг до сусіда ОСОБА_10 , просячи в нього допомоги. Взявши з собою ще одного сусіда ОСОБА_11 вони всі пішли до нього додому, однак ОСОБА_6 у будинку потерпілого вже не було, однак було чути, як голосно гавкає собака на подвір`ї сусіди ОСОБА_11 .. Зайшовши на подвір`я сусіда ОСОБА_11 , виявили ОСОБА_6 , якого затримали та викликали працівників поліції. Із показань потерпілого ОСОБА_8 також вбачається, що обвинувачений змусив його пережити великий страх за своє життя та пограбував його.

Із показань свідка ОСОБА_10 , наданих у суді першої інстанції, убачається, що 21.09.2021 приблизно о 23 год 30 хв свідок знаходився вдома та відпочивав. Почувши, що у вікно хтось стукає, підійшовши до дверей, побачив сусіда ОСОБА_8 , який повідомив, що його пограбували, а саме молодий чоловік, погрожуючи йому ножем, відібрав у нього мобільний телефон марки NOMI, зарядний пристрій до нього, а також грошові кошти в сумі 500 гривень. Почувши це, свідок зрозумів, що сталося і вони одразу ж викликали працівників поліції. Очікуючи працівників поліції, почули, що в сусіда ОСОБА_11 гавкає собака. Зайшовши на подвір`я сусіда ОСОБА_12 , побачили обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння і мав при собі належний потерпілому ОСОБА_8 телефон.

Із показань свідка ОСОБА_11 , наданих у суді першої інстанції, убачається, що 21.09.2021 приблизно о 23 год 30 хв до свідка додому прийшли сусіди ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які повідомили, що молодий чоловік, погрожуючи ножем потерпілому ОСОБА_8 , відібрав від нього мобільний телефон, зарядний пристрій та грошові кошти в сумі 500 гривень, а також спортивні штани та куртку. Знаходячись на подвірї потерпілого очікували працівників поліції. Знаходячись на подвір`ї, почули, що гавкає належна свідку собака. Після цього вони побігли назад, де побачили у належному свідку дворогосподарстві ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Потерпілий ОСОБА_8 відразу ж впізнав ОСОБА_13 як особу, яка вчинила на нього напад.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію підтверджено факт прийняття заяви ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення (т. 1, а. к. п. 4-6).

Із протоколу огляду місця події від 22.09.2021, убачається, що об`єктом огляду являється одноповерховий житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 (т. 1, а. к. п. 8-24).

Протоколом затримання від 22 вересня 2021 року підтверджено факт затримання ОСОБА_6 (т. 1, а. к. п. 37-40).

Відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 416 від 22.09.2021 ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 1, а. к. п. 41).

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом та приєднання до справи речових доказів від 22 вересня 2021 року, оглянуте у протоколах огляду місця події та затримання майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (т. 1, а. к. п. 49-50).

Квитанціями (податковий номер 235, 236, 341, 234) підтверджено факт отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження (т. 1, а. к. п. 51, 52, 53, 54).

Розписками ОСОБА_8 підтверджено факт отримання від сторони обвинувачення на відповідальне зберігання викрадених у нього речей (т. 1, а. к. п. 64, 69).

Відповідно до висновку експерта № 202-і від 20.10.2021, на час судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не виявлено (т. 1 а. к. п. 75-77).

Відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 22.09.2021 потерпілий ОСОБА_8 тверезий (т. 1, а. к. п. 78).

Із висновку експерта № 197-і від 20.10.2021 убачається, що на час проведення судово-медичного освідчення у ОСОБА_8 виявлено такі тілесні ушкодження: садно шкірних покривів спинки носа, синець шкірних покривів зовнішньо-задньої поверхні у верхній третині правого стегна. При амбулаторному обстеженні та лікуванні в КНП «Іршавська міська лікарня» діагностовано: КТ. Гематома правого стегна, садно носа. Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені в терміни, зазначені в обставинах справи, від дії тупих, твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом спричинення чи ударі об такі. На час спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 міг знаходитися як у вертикальному чи близькому, так у горизонтальному чи близькому до нього положеннях тіла. За ступенем тяжкості виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, згідно п. 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995 р. Потерпілий ОСОБА_8 зазнав не менше двох ударів в описані ділянки тіла. На час судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_8 виявлені два тілесні ушкодження (т. 1, а. к. п. 87-89).

Із висновку експерта про вартість об`єкта оцінки від 08.10.2021 убачається, що: ринкова вартість мобільного телефону марки Nomi ІМЕІ НОМЕР_5 , бувшого у використанні, станом цін на 22.09.2021 становить 320,00 гривень без урахування ПДВ; ринкова вартість сім карти мобільного оператора Київстар та сім карти мобільного оператора ВФ України, бувших у використанні, станом цін на 22.09.2021 становить 100,00 гривень без урахування ПДВ; ринкова вартість двох зарядних пристроїв до мобільного телефону марки Nomi, бувшого у використанні, станом цін на 22.09.2021 становить 50,00 гривень без урахування ПДВ; ринкова вартість сім карти мобільного оператора Київстар та сім карти мобільного оператора ВФ України, бувших у використанні, станом цін на 22.09.2021 становить 100,00 гривень без урахування ПДВ; ринкова вартість спортивних штанів чорного кольору, бувших у використанні, станом на 22 09.2021 становить 50,00 гривень без урахування ПДВ; ринкова вартість балонової куртки чорного кольору, бувшої у використанні, станом цін на 22.09.2021 становить 60,00 гривень без урахування ПДВ (т. 1, а. к. п. 105-108).

Відповідно до висновку експерта від 24.09.2021 СЕ-19/107-21/8053-Д слід долонної поверхні руки на відрізку клейкої стрічки «СКОТЧ» № 1 та слід долонної поверхні руки на відрізку клейкої стрічки «СКОТЧ» № 2 залишені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 (т. 1, а. к. п. 113-137).

При оцінці вищенаведених показань потерпілого та свідків, а також інших письмових і речових доказів, на які суд посилається у вироку в підтвердження вини ОСОБА_6 у скоєнні передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України кримінального правопорушення, колегія суддів показання потерпілого та свідків вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей, і такими, що відповідають іншим матеріалам та фактичним обставинам кримінального провадження.

При оцінці показань потерпілого та свідків, колегія суддів бере до уваги те, що в кримінальному провадженні відсутні які-небудь докази (дані) про те, що у потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були підстави для обмови ОСОБА_6 , і на такі не вказувала, як під час розгляду справи у місцевому суді, так і під час розгляду апеляційної скарги, сторона захисту. Окрім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази в їх сукупності, які є достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст. ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_6 у нападі на потерпілого ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у житло, а тому, висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності наведених вище доказів. У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій.

Колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України кваліфіковані правильно.

Перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, та обґрунтованість судового рішення в частині доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, та які є безумовною підставою для його скасування і, зокрема, порушення права особи на захист.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків є надуманими і викликають сумніви, у зв`язку з чим, не являються належними та допустимими доказами у справі, так як здобуті у незаконний спосіб слідчим та прокурором під час досудового розслідування, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження, спростовуються наведеним вище, а відтак і не свідчать про неналежність та недопустимість зазначених доказів.

Із цих підстав, як безпідставні та необґрунтовані, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що результати проведених експертиз ґрунтуються виключно на припущеннях.

Відхиляючи наведені вище доводи, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не наведено жодних підтверджених фактів, які б свідчили про те, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази зібрані у незаконний спосіб, а висновки проведених експертиз ґрунтуються на припущеннях.

Із урахуванням наведеного вище, як безпідставні, необґрунтовані і такі, що спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини кримінального правопорушення, які ґрунтуються на зібраних органом досудового розслідування доказах, що в свою чергу свідчить про вірну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України.

При цьому, апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини є спробою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції у частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Погоджуючись із цим висновком апеляційний суд бере до уваги таке.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище статтей Кримінального кодексу були дотримані, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих його покарання обставин.

Так, з вироку вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України покарання судом першої інстанції взято те, що кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів; обставини вчинення злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, не одружений; обставини, що обтяжують покарання - рецидив злочину, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією майна.

Разом із тим, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_6 засуджений згідно вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 10.01.2018 за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців, і 21.09.2021 на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 13.09.2021 умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий термін покарання 07 місяців 15 днів, частково приєднав невідбуту частину покарання за цим вироком, призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги і те, що кримінально-карне діяння 21.09.2021 обвинувачений ОСОБА_6 скоїв після постановлення 13.09.2021 Рівненським районним судом Рівненської області ухвали про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на невідбутий термін покарання 07 місяців 15 днів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання колегія суддів вважає таким, що відповідає як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_6 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети - виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України та призначення покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, і на підставі ст. 71 КК України приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі строком 6 (шість) місяців, і за сукупністю вироків призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, апеляційний суд відхиляє.

Разом із тим, істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його скасування, у тому числі й із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

У зв`язку з цим, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про скасування вироку з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною захисту під час апеляційного розгляду кримінального провадження не заявлялось клопотань про дослідження доказів, результат дослідження яких спростовував би висновки суду першої інстанції чи свідчив би про істотні порушення вимог КПК України при проведенні досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Тому, апеляційна скарга сторони захисту, доводи якої є безпідставними та необґрунтованими, задоволенню не підлягає, а вирок як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни.

Разом із тим, законними та обгрунтованими визнаються і висновки суду першої інстанції в частині вирішення питання про судові витрати та долі речових доказів, які також сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2022 року, щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України ОСОБА_6 , залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - у той самий строк із моменту вручення йому копії ухвали.

Судді: