Справа №583/4355/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - Плотникова
Номер провадження 11-кп/816/1501/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, до суду звернувся прокурор з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без права внесення застави.

Своє клопотання прокурор вмотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, строк тримання під вартою закінчується, а судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики не зменшились, а більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2023 року клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» до 24 год. 16 грудня 2023 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_6 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_5 , звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2023 року та обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт за місцем проживання.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилався на те, що ризики вказані прокурором не обґрунтовані доказами і тому є припущеннями.

Вважав, що з врахуванням особи обвинуваченого, що він проживає в Миколаївській області, має зареєстроване місце проживання, проживає один, однак має тісні соціальні зв`язки, в даній місцевості проживають його родичі, є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 та прокурор були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Прокурор надіслав заяву, в якій просив розгляд даного провадження провести без його участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої захисником апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, судом було враховано, що доводами клопотання прокурора підтверджується обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України.

При цьому, на спростування посилань апелянта щодо недоведеності ризиків, колегія суддів зауважує, що перевіряючи доводи клопотання, суд дійшов вірного висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що судом було правильно встановлено, що ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, не зменшились та їх існування не закінчилось.

Так, судом було встановлено наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, який існує у зв`язку з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Крім цього, судом було враховано те, що ОСОБА_5 порушив процесуальні обов`язки, визначені в ухвалі слідчого судді щодо домашнього арешту, ухилявся від органів досудового розслідування, не з`являвся до слідчого.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, суд першої інстанції правильно взяв до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, офіційних джерел доходу не має, тому перебуваючи на волі може продовжити вчинення корисливих злочинів, в тому числі й збут наркотичних засобів.

Враховуючи вищезазначене, суд і дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, яким доведена неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, а саме, домашнього арешту, як просив захисник, та продовжив строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується колегія суддів та ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

Таким чином, апелянтом не спростовано правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як і не доведено те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечення його належної процесуальної поведінки під час судового розгляду кримінального провадження.

Доводи апелянта про те, що обвинувачений проживає в Миколаївській області, має зареєстроване місце проживання, проживає один, однак має тісні соціальні зв`язки, в даній місцевості проживають його родичі, жодним чином не зменшують встановлені судом ризики та не є беззаперечними обставинами для висновку щодо можливості застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також, з врахуванням тих обставин, що злочини, передбачені ч. 2, 3 ст. 307 КК України, у вчиненні яких обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_5 , становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зімни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 . було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3