Дата документу 25.10.2023 Справа № 337/1297/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 337/1297/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1278/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

адвоката ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн-сервісу відеозв`язку EASYCON,

розглянула 25 жовтня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гродно Білорусія, громадянина України, маючого середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, - не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2023 року клопотання прокурора задоволено, ОСОБА_7 продовжено тримання під вартою до 17 листопада 2023 року включно. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого звинувачення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду про продовження строку тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, застосувати до нього Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-ІХ від 23.08.2023 р.

Запевняє суд, що буде дотримуватися всіх процесуальних обов`язків, які будуть покладені на нього у випадку зміни запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження

Адвокат ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого та просила її задовольнити.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор, будучи належним чином повідомлений про час і дату судового засідання не з`явився, обвинувачений клопотань про особисту участь не подавав, питань про погіршення правового становища обвинуваченого не ставиться, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності прокурора та обвинуваченого, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення, яке має на меті досягнення дієвості цього провадження та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Положеннями ст.ст. 199, 331 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував, крім тяжкості діяння, яке інкримінується останньому, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й судова колегія, вважаючи що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, не відпали та продовжують існувати й надалі.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні на користь висновку про наявність ризиків негативної поведінки з боку обвинуваченого.

Оцінюючи ризик можливості обвинуваченого переховуватися від суду, місцевим судом взято до уваги серйозність висунутого обвинувачення та відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, що свідчить про ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до втечі.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, не зменшився і є актуальним на теперішній час.

Також апеляційна інстанція звертає увагу на беззаперечні відомості щодо неодноразових попередніх притягнень ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення корисливих та аналогічного злочинів, що характеризує останнього, як особу схильну до злочинної діяльності та агресії, що поряд з незалученістю до суспільно-корисної праці й відсутністю постійного джерела доходу, свідчить на користь встановленого судом ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину мало місце в період відбуття іспитового строку за попереднім вироком суду, що додатково підтверджує існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час продовжують існувати і є вагомими щодо висновку про доцільність подальшого застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Міркування апелянта щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає неспроможними.

Вирішуючи питання застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 , місцевий суд дотримався вимог КПК України та прийшов до вірного висновку про неможливість його застосування, з огляду на встановлені ризики та необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З такими висновками погоджується й колегія суддів, оскільки не вбачає обставин, які б виправдовували застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу.

Серйозність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину в період відбуття іспитового строку за попереднім вироком суду та неодноразові притягнення до кримінальної відповідальності останнього за скоєння корисливих злочинів та злочинів, пов`язаних із застосуванням насильства, підвищують суспільну значущість даної справи, що вимагає від суду дотримання високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів і додатково переконує у вірності прийнятого рішення.

Вимоги апеляційної скарги про застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-ІХ від 23.08.2023 р. не заслуговують на увагу, оскільки не являються предметом розгляду даного апеляційного провадження.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів виходила також з підстав та мети застосування запобіжного заходу на стадії судового розгляду, де вирішальним є попередження небажаних з точки зору права дій з метою забезпечення нормального руху кримінального судочинства.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 17 листопада 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4