провадження № 1-кс/753/3860/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2023 р. . слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004813від 28.11.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м.Києва звернувся до слідчого судді із клопотанням арешт майна.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає про таке.

У провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0004813 від 28.11.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст.190КК України, за фактом заволодіння шахрайським шляхом майном ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинком АДРЕСА_1 , чим завдано останньому збитків у великих розмірах.

В ході досудового розслідування встановлено, що 4 листопада 2004 року ОСОБА_6 на підставі письмової заяви завіреної приватним нотаріусом ОСОБА_7 , та зареєстрованої в реєстрі за номером 4178 передав ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею дев`ять сотих у користування громадянину ОСОБА_8 , який в свою чергу 6 квітня 2010 року юридично оформив передачу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі письмової заяви, завіреної приватним нотаріусом ОСОБА_9 зареєстрованої в реєстрі за номером 2718 у користування ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте фактично ОСОБА_8 передав у користування вказану земельну ділянку ОСОБА_5 в 2005 році.

Так ОСОБА_5 в 2005 році розпочав будівництвожитлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому оформив технічний паспорт на даний будинок.

Після чого для приватизації будинку у 2009 році ОСОБА_5 звернувся до КП «Київський міський Центр земельного кадастру та приватизації землі» з письмовою заявою про виготовлення матеріалів, обгрунтування необхідності відведення ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 . (вхідний № 2107 від11.09.2009 року).

На підставі вказаної заяви були складені: ситуаційна схема, пояснювальна записка на земельну ділянку за обліковим кодом 90:030:039 , яка має 8 кутів повороту та точно; визначену площу - 0,0879 га де зазначено, що на цій ділянці знаходиться будівля, з описом меж від А до Б землі загального користування ( АДРЕСА_1 ) від Б до А - міські землі не надані у власність.

Відповідно до даних Чергового кадастрового плану міста Києва земельна ділянка проінвентаризована за гр. ОСОБА_6 , який надає згоду на відведення земельної ділянки ОСОБА_8 , який в свою чергу дає згоду ОСОБА_5 .

В результаті виконаних робіт в 2013 було складено технічну документацію із землеустрою зазначеної ділянки щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_2 .

В 2015 році ОСОБА_5 стало відомо від ОСОБА_10 що будинок по АДРЕСА_2 начебто належить останньому та побудований ним.

Так встановлено, що 09.12.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом ОСОБА_11 , Київського нотаріального округу, м. Києва зареєстровано право власності за ОСОБА_10 на житловий будинок загальною площею 231,3 кв.м., житловою площею 181,1 кв.м, АДРЕСА_1 , на підставі технічного паспорту, серія та номер: 1125, виданий 14.07.2016 року, видавник ТОВ «БЛАГОБУДКОНСАЛТ» в якому наявні неправдиві відомості подані ОСОБА_10 , а саме про те що будинок збудований до 1991 року, що виключало необхідність надання інших документів крім технічного паспорту на будинок для внесення відомостей про право власності на будинок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В подальшому внаслідок підроблення відомостей та маніпуляцій ОСОБА_10 за допомогою інших осіб шляхом вчинення кримінального правопорушення вніс неправдиві відомості про збудований ОСОБА_5 будинок, визначивши його розташування на земельній ділянці під кадастровим № :90:030:0039, зазначивши адресу : АДРЕСА_1 , (замість АДРЕСА_2 , та розробивши технічну документацію, що буцім то цей будинок було збудовано ним, та маючи намір приватизувати земельну ділянку на якій розташовано збудований будинок ОСОБА_5 , на земельну ділянку на яку вже було розроблено технічну документацію у період з 2009 по 2013 рік та отримано межові знаки ОСОБА_5 .

Вказане підтверджується тим що відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прокурором Київської місцевої прокуратури №2 скеровано обвинувальний акт від 26.04.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом використання завідомо підробленого документа, а саме технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний часзгідно до інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вказаний вище будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 31.05.2021 зареєстрований на праві приватної власності приватним нотаріусом ОСОБА_12 за ОСОБА_13 на підставі свідоцтва серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Постановою слідчого СВ Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 30.11.2023 будинок АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

З метою встановлення істини по даному кримінальному провадженню, збереження речового доказу, а також забезпечення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000) із забороною відчужувати даний будинок будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні, та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, належним чином за місцем знаходженням його майна повідомлявся судом про час та місце його проведення рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судвої влади (суду), його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання, що узгоджується із ч. 1 ст. 172 КПК України.

Так, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України).

Вислухавши доводи прокурора щодо поданого клопотання, вивчивши матеріали, які додані до такого клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Положенням ст. 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

А відповідно до частини першої та пункту 7 частини другої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого, арешт майна.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України).

Стаття 41 Конституції України закріплює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до частин сьомої та восьмої статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, перелік і види майна, що належить арештувати (частини перша та друга статті 171 КПК).

Відповідно до частини першої статті 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подал, не доведе необхідність такого арешт, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на вказані процесуальні норми, завдання арешту, визначеного КПК України, змісту поданого клопотання, яке не мітить обґрунтованих доводів про необхідність такого арешту, а також за відсутності обґрунтування про наявність ризиків, що є визначальними для вирішення слідчим суддею згідно ч.1, ч.2 ст. 173 КПК України поданого клопотання, у його задоволенні необхідно відмовити.

Слід враховувати, що доведеність автором клопотання необхідності арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу згідно ч.1, ч.2 ст. 173 КПК України, мають істотне значення для забезпечення гарантій власника щодо його майна.

Слідчий суддя, зважаючи на його повноваження здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та з підстав необгрунованості поданого прокурором клопотання, не вправі допустити незаконне обмеження права власника на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

З огляду на подане клопотання, слідчий суддя зазначає, що лише саме посилання на фабулу правопорушення (злочину) із цитуванням норм процесуального закону, не свідчить про його обгрунтування, адже згідно чинного кримінального процесуального законодавства України тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження, а тому вони мають обґрунтувати необхідність застосування заходів його забезпечення, натомість обов`язку по доказуванню (обґрунтуванню) якого у даному клопотанні прокурором не досягнуто.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 131, 170, 171, 172, 173, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У клопотанні прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004813від 28.11.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - відмовити.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів дня проголошення, а особами, без виклику яких постановлено ухвалу - протягом того ж строку з дня отримання її копії.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: