Справа № 127/1430/24
Провадження №11-сс/801/80/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2024 року,

якою задоволено клопотання слідчого, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання, тобто з 13.01.2024 по 12.03.2024 включно, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, українця, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою мотивовано тим, що 12 січня 2024 року ОСОБА_8 у не встановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де спільно із знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 розпивали алкогольні напої.

У подальшому, в ході спільного вживання алкогольних напоїв за вищевказаною адресою між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник конфлікт на ґрунті політичних переконань, під час якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, що направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 схопив ОСОБА_9 за його верхній одяг та почав своїми руками наносити невизначену кількість ударів в область голови та тулуба останнього, після цього ОСОБА_8 взяв до своїх рук тростину, що знаходилася поруч з ним у вищевказаній квартирі та діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на здоров`я іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів вищевказаною тростиною в область голови та тулуба ОСОБА_9 , після чого зник у невідомому напрямку.

У наслідок отриманих тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_2 під час надання медичної допомоги у реанімаційному відділенні працівниками КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ОСОБА_9 помер.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1405 від 13.01.2024 ОСОБА_9 було поставлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, поверхнева забійна рана лівої тімяної ділянки, закритий черезвиростковий перелом лівої плечової кістки зі зміщенням та закритий перелом зовнішньої кісточки лівої гомілки з незначним зміщенням.

Так, 13.01.2024 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_8 повідомлено про підозру.

Вина ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події від 12.01.2024 ( АДРЕСА_3 ); протоколом огляду місця події від 12.01.2024 (м. Вінниця, вул. Некрасова 6); протоколом огляду місця події від 13.01.2024 (м. Вінниця, вул. Київська 68 ШМД); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 13.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 13.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 13.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 13.01.2024; випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1405 від 13.01.2024; протоколом огляду трупа від 13.01.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.01.2024; протоколами проведення слідчого експерименту за участі свідків від 13.01.2024.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні; незаконний вплив підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_8 матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 раніше вчиняв аналогічні злочини, крім того не працює, не має постійного джерела доходів.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: особисте зобов`язання є недостатньо дієвим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки; особиста порука не може бути застосована, оскільки у ОСОБА_8 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; домашній арешт є недостатньо суворим запобіжним заходом, оскільки ОСОБА_8 усвідомлює тяжкість вчинення кримінального правопорушення, а тому він зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 15 січня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_16 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту затримання особи, тобто з 13.01.2024 по 12.03.2024 включно.

Прийняте рішення мотивовано тим, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_8 офіційно не працює, підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого правопорушення та можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, існує ризик того, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 матиме можливість з метою створення для себе сприятливих умов незаконно впливати на свідків, свідчення яких мають важливе значення для встановлення усіх обставин кримінального провадження, тому існує ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи насильницький характер злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , характеризуючі дані підозрюваного, з яких встановлено, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, скоєного проти життя та здоров`я особи, в період дії воєнного стану, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, його ставлення до злочину, а саме невизнання своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні, а також наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2024 року скасувати. Зважаючи на існування в країні воєнного стану, виключно у випадку, якщо Вінницький апеляційний суд дійде до висновку про існування хоча б одного із ризиків, передбачених ч. 1ст. 177 КПК України, захисник просить обрати підозрюваному більш м?який запобіжний захід - домашній арешт, в іншому випадку в задоволенні клопотання слідчому - відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оголошена ОСОБА_8 підозра необґрунтована, оскільки органами досудового розслідування без призначення та отримання експертизи СМЕ, а лише на підставі медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого безпідставно та передчасно дії ОСОБА_8 було кваліфіковано за ч.2 ст. 121 КК України. Також зазначає, що поза увагою слідчого судді залишилися доводи сторони захисту про не доведеність наявності ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого.

Оцінюючи ризик втечі підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя безпідставно не врахував, що за матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 має постійне місце проживання, жодним чином не переховувався від органів влади та правоохоронних органів, попередніх фактів впливу на свідків ні у даному кримінальному провадженні та взагалі в будь-якій формі спілкування підозрюваним з особами, які мають причетність до вказаної події, слідчим не доведено. Органами досудового слідства не здобуто інформації та доказів негативної, суперечливої або неправомірної поведінки підозрюваного, такі обставини лише свідчать про наявність стримуючих факторів та стійких соціальних зв`язків. За таких обставин, у слідчого судді не було достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177КПК України, на які вказувала сторона обвинувачення, а тому не було законних підстав задовольняти клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, просили її задовольнити, застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, вказав, що для цього відсутні правові підстави, зважаючи на дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Колегією суддів установлено, що слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу в виді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного такого виняткового виду запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника про відсутність обґрунтованої підозри, оскільки органами досудового розслідування без призначення та отримання експертизи СМЕ, а лише на підставі медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого безпідставно та передчасно дії ОСОБА_8 було кваліфіковано за ч.2 ст. 121 КК України.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому діяння, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у матеріалах кримінального провадження та зазначені в ухвалі слідчого судді.

У даному разі висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ґрунтується не лише напідставі медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, а на сукупності доказів, які наявні в матеріалах судового провадження та об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів, оскільки наявні в матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 до вчинення дій згідно з підозрою.

При цьому, колегія суддів зауважує, що факти, які підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів, вони безпідставні з огляду на наступне.

Так, за загальним правилом ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню в формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Разом з тим, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Натомість запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами судового провадження.

Так, внаслідок суспільної небезпечності дій ОСОБА_8 є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також до неналежного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Встановлено, що підозрюваний не працює, не має постійного та легального джерела доходу також у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Відповідно ризик переховування обумовлений встановленими даними про особу підозрюваного, а також можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для ОСОБА_8 наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 передбачає покарання у виді реального позбавлення волі

При встановленні наявності ризику впливу на свідків колегія суддів враховує те, що ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може схиляти свідків до надання потрібних йому показань, оскільки схильний до насильства. Крім того, суд враховує, встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками в кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК). Таким чином, колегія суддів вважає, що ризик впливу на свідків не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то колегія суддів зауважує, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти життя та здоров`я ( ч.1 ст.125 КК України), наразі знову підозрюється у вчиненні злочину проти життя та здоров`я, поєднаного з насильством, що в свою чергу переконує колегію суддів у тому, що підозрюваний ОСОБА_8 має схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Доводи захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_8 не переховувався від органів досудового розслідування та суду, у розшуку не перебував, не впливав на свідків колегія суддів вважає такими, що не зменшують існування ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вказані обставини не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні підозрюваним моделі поведінки та не свідчать про те, що здатні перешкодити ОСОБА_8 вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів також не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу в виді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_8 за доводами апеляційної скарги захисника, оскільки згода підозрюваного та його захисника на залишення йому певної форми арешту все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні. Окрім того, колегія суддів враховує відсутність документу про право власності на житло, який має відповідати Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь яких інших документів власника домоволодіння, котрий би погодився на проживання підозрюваного в його помешканні із застосуванням запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту.

З огляду на викладене, доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу в виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419,422 КПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2024 року- залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4