Справа № 735/1083/23р.>

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 рокусмт. Короп

Коропський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000024 від 11 вересня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженця Російської Федерації, жительки АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженої, не працюючої, 18.11.2020 року судимої Сосницьким районним судом Чернігівської області за ст. 369 ч. 1 КК України до штрафу в сумі 17000 грн.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 389 ч. 1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,-

обвинуваченої ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 засуджена вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 18.11.2020 року за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень). Копію вироку, після його проголошення, негайно вручено засудженій ОСОБА_3 та роз`яснено про необхідність сплати штрафу в місячний термін після набрання вироком законної сили. Вирок набрав законної сили 21.12.2020 року.

На підставі розпорядження Сосницького районного суду про виконання судового рішення, що набрало законної сили від 23.12.2020 року ОСОБА_3 поставлена на облік до Сосницького PC філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області як засуджена до покарання у вигляді штрафу. Цього ж дня засудженій ОСОБА_3 направлено повідомлення про необхідність сплати штрафу у місячний строк після набрання вироком законної сили та попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді штрафу, але від засудженої ОСОБА_3 у встановлений термін і до уповноваженого органу з питань пробації жодного документу про сплату штрафу не надійшло.

За поданням Сосницького PC філій ДУ «Центр пробації» в Чернігівській ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 10.02.2021 року засудженій ОСОБА_3 виплату штрафу розстрочено на 10 місяців із щомісячним платежем у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот гривень), про що 22.02.2021 року

засудженій ОСОБА_3 направлено повідомлення, у якому роз`яснено порядок сплати розстроченої суми штрафу та попереджено про відповідальність за ухилення від сплати штрафу, проте упродовж визначеного судом строку ОСОБА_3 , перебуваючи з 14.11.2011 року на обліку ГУ Пенсійного фонду в Чернігівській області та отримуючи, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійні виплати, умисно штраф не сплатила, мотивуючи небажанням відбувати покарання у виді штрафу у зв`язку з малим розміром пенсії.

У зв`язку зі змінами меж адміністративно-територіальних одиниць районів відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» 07.10.2021 особову справу ОСОБА_3 було передано до Новгород-Сіверського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області. Під час перебування з 08.10.2021 року на обліку Новгород-Сіверського районного сектору № З філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 до органу пробації за викликами не з`являлась, документи про сплату штрафу не надавала та отримуючи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійні виплати, маючи з 08.10.2021 року реальну можливість сплатити призначену судом суму штрафу, продовжила ухилятися від покарання у виді штрафу

Відповідальність за вказаний кримінальний проступок, передбачена ч. 1 ст. 389 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального проступку визнала повністю та щиро розкаялась. Повністю підтвердила правильність висвітлення обставин вчиненого кримінального проступку в обвинувальному акті та показала, що дійсно була ознайомлена з порядком відбуттям покарання у виді штрафу. Але у зв`язку з невеликим розміром пенсії штраф сплачувати не бажала.

Судом з`ясовано, що обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні кримінального проступку, за таких обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого їй обвинувачення, сумнівів у добровільності її позиції немає.

Прокурор в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальний проступок, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді штрафу доведена.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, у відповідності до п. 1ст. 66 КК України суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченої суд бере до уваги, що вона раніше судима, судимість не погашена, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, враховує її характеристику, те, що вона являється пенсіонером, не працює.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона є пенсіонером, що унеможливлює призначення покарання, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 "Про практику призначення судами покарання" (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Частиною 1 ст. 389 КК України передбачено, що за ухилення від сплати штрафу передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.

Згідно ч. 2 ст. 57 КК України, виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абзаці 7 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами покарання" (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності підстав, відповідно до ст. 7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Враховуючи той факт, що обвинувачена ОСОБА_3 , згідно копії пенсійного посвідчення N НОМЕР_1 , є пенсіонером, а відтак і непрацездатною особою, відповідно до ст. ст. 57, 61 КК України, їй не може бути призначено жодне із альтернативних видів покарань, визначених санкцією ч. 1 ст. 389 КК України.

Оскільки, судом не встановлено підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України, а передбачені санкцією цієї статті види покарань не можуть бути до неї застосовані як до пенсіонера, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 389 КК України на підставі ч. 1 ст. 74 КК України, у зв`язку з відсутності процесуальної можливості призначення покарання.

Окрім цього, оскільки відповідно до вимог ст. 71 КК України, невідбуте покарання за попереднім вироком може бути приєднано лише до покарання, призначеного за новим вироком, а даним вироком ОСОБА_3 не призначається жодного покарання, а відтак, суд вважає, що вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 18.11.2020 слід виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід визначити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення їй покарання, передбаченого санкцією цієї статті.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 18.11.2020 виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.

Особову справу № 06-2021 на ОСОБА_3 повернути до Новгород-Сіверського РС № 3 філії Державної установи «Центр пробації».

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Коропський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з особливостями, передбаченими ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Копія вироку негайно, після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, суд обмежується проголошенням резолютивної частини вироку, з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку.

Суддя: ОСОБА_1