Єдиний унікальний номер: 448/1082/20
Провадження № 1-кп/448/22/23
У Х В А Л А

Іменем України

(повний текст)

26.10.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малнів Мостиського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- згідно вироку Городоцького районного суду Львівської області від 08.07.2016р. за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі і згідно ч.5 ст.72 КК України до строку обраного за даним вироком, зараховано строк тримання під вартою з 22.08.2015р. і до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 06.09.2017р.;

- згідно вироку Яворівського районного суду Львівської області від 10.07.2019р. за ч.2 ст.185 КК України до 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125, ст.395 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , внесений 13.08.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00006051, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.

З вищевказаного обвинувального акту слідує, що 12.06.2020р. постановою Мостиського районного суду Львівської області відносно ОСОБА_5 було встановлено адміністративний нагляд строком на один рік та відносно нього було застосовано наступні обмеження: а) заборона виходити з будинку за місцем постійного проживання з 22.00год. до 06.00год.; б) заборона з`являтися в тих місцях, де продають спиртні напої на розлив та в місцях відпочинку молоді і дорослих людей, де робочий день припиняється після 22.00год; в) заборона без дозволу начальника Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області виїжджати в особистих справах за межі Мостиського району Львівської області; г) реєструватися два рази в місяць у кабінеті начальника превенції №3 в м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6 Львівської області.

Однак ОСОБА_5 , будучи ознайомленим із даною постановою та перебуваючи під адміністративним наглядом, порушив правила адміністративного нагляду, а саме: 23.06.2020р., 06.07.2020р., 20.07.2020р., 03.08.2020р. та 17.08.2020р. не прибув на реєстрацію у кабінет начальника превенції Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, чим порушив обмеження «г» постанови суду, а також о 03:28год. 26.06.2020р., о 23:15год. 26.06.2020р., о 23:46год. 27.06.2020р., о 22:11 год. 01.07.2020р., о 23:23 год. 05.07.2020р. та о 22:22год. 10.07.2020р. при перевірці працівниками Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області був відсутній за місцем постійного проживання, чим порушив обмеження а) постанови суду, тобто самовільно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без належного дозволу, відповідного повідомлення та поважних причин, залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст.395 КК України, тобто самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду (порушення правил адміністративного нагляду).

Також до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , внесений 31.10.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

З вищевказаного обвинувального акту слідує, що ОСОБА_5 30.10.2020р. близько 16.00год., знаходячись на території господарства за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту із сестрою ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно схопив лівою рукою за намисто на шиї у сестри, почав стискати його та душити ОСОБА_6 , а правою рукою наніс сестрі один удар по обличчю, в ділянку лівого ока. Після цього, утримуючи ОСОБА_6 руками за волосся, силою повалив її на землю, взяв в руки декоративну статуетку та нею наніс ОСОБА_6 кілька ударів по руках, спині та інших ділянках тіла, чим своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, садна на шиї, трьох синців на правій руці, двох синців а лівій руці, двох саден на лівій кисті, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.395 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що підтримує заявлене його захисником ОСОБА_4 клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що вказана обставина є нереабілітуючою підставою для закриття кримінального провадження, що в разі свого бажання доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення він мав би наполягати на завершенні розгляду кримінального провадження по суті для ухвалення виправдувального вироку. Обвинувачений ОСОБА_5 наполягав на його звільненні від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, надав на це свою згоду та вказав, що правові наслідки такого звільнення йому роз`яснені та зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що подане клопотання є підставним, а кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставим звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України та ст.106 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст.49 КК України).

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Згідно з положеннями ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже навіть у випадку невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, однак за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

За загальним правилом злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Санкцією ч.1 ст.125 КК України, в редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення (30.10.2020р.), - передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Санкцією ст.395 КК України, в редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення (червень-липень-серпень 2020р.), - передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях ст.12 та частину першу ст.49 КК України.

Із врахуванням викладених у новій редакції положень у ст.12, п.1 ч.1 ст.49 КК України, дані кримінальні правопорушення відносяться до кримінального проступку, та у разі вчинення таких, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Так, початком перебігу строку давності є дата, коли кримінальні правопорушення було вчинено, тобто червень-серпень 2020р. і 30.10.2020р. відповідно, та ці обставини сторонами не заперечуються.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає під час досудового розслідування, під час судового провадження та після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу кримінального проступку п`ять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Так, факт вчинення особою нового злочину має бути підтверджений вироком суду, що набрав законної сили, однак на момент вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, стороною обвинувачення не було надано жодного вироку суду, згідно якого обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні нового злочину та такий набрав законної сили.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.11.2022р. справа №305/2064/19.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

З огляду на наведене, на час розгляду клопотання у даному об`єднаному кримінальному провадженні закінчився 2-х річний строк давності, передбачений п.1 ч.1 ст.49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, за змістом ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст.49 КК України (Постанова від 19.11.2019 року в справі № 345/2618/16-к).

Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цієї підстави.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 , з огляду на те, що кримінальні правопорушення за якими він обвинувачується є кримінальними проступками, за вчинення яких передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі та з моменту скоєння таких минуло більше двох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого та його захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є таким, що відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак підлягають до задоволення, звільнивши останнього (обвинуваченого ОСОБА_5 ) від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України та закриття відносно нього кримінального провадження за ч.1 ст.125, ст.395 КК України.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати - відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження - не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст.100, 284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ст.395 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.395 КК України (кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 13.08.2020р. про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України та кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 31.10.2020р. про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України) - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Мостиський районний суд Львівської області.

Ухвала суду, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 31.10.2023р.

Суддя ОСОБА_1