Провадження №1-кп/522/1577/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000526 від 21.12.2022 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кісловодськ Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2022 року ОСОБА_3 , проходячи стажування по організації та проведенню ресторанних бенкетів у ресторані «Золоте Руно», розташованому за адресою: м. Одеса вул. Академіка Корольова, 16, під час спілкування із замовницею бенкету ОСОБА_5 , запропонував провести святкування 1-ї річниці малолітньої доньки останньої у вказаному місці. Оговоривши всі умови проведення бенкету, ОСОБА_3 зазначив про необхідність внесення ОСОБА_5 залогової суми у розмірі 1000 гривень для бронювання місця, на що вона дала згоду, а для здійснення вказаної оплати ОСОБА_3 надав ОСОБА_5 реквізити розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «СенсБанк» на ім`я ОСОБА_3 .

Так, 08 листопада 2022 року потерпіла ОСОБА_5 , в якості завдатку на проведення бенкету, перебуваючи на території Дендропарку Перемоги, розташованого по пр-ту Шевченка у м. Одесі, здійснила переказ грошових коштів в сумі 1000 гривень з рахунку належної останній банківської картки банку «Monobank» № НОМЕР_2 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкриий в АТ «СенсБанк» на ім`я ОСОБА_3 .

Після цього, у ОСОБА_3 з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, які належать ОСОБА_5 . Як спосіб реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_3 обрав шахрайство шляхом обману, через повідомлення потерпілій неправдивих відомостей.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, у телефонній розмові із ОСОБА_5 . ОСОБА_3 повідомив їй неправдиві відомості, а саме: запевнив у можливості та запропонував здійснити послуги по закупці алкогольних напоїв та продуктів харчування за заниженими цінами для замовленого банкету, не маючи на меті здійснити це та можливості.

У свою чергу, потерпіла ОСОБА_5 , будучи введеною в оману та будучи впевненою у тому, що ОСОБА_3 є адміністратором ресторану «Золоте Руно», та не розуміючи його злочинного наміру, погодилася на його пропозицію.

Крім того, Лємєшев зазначив, що для здійснення начебто розрахунку за продукцію, ОСОБА_5 має передавати грошові кошти йому особисто або шляхом перерахунку на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «СенсБанк» на ім`я ОСОБА_3 . На вказану пропозицію потерпіла ОСОБА_5 також погодилась.

Разом з цим, з метою приховування своїх злочинних дій, ОСОБА_3 не повідомив ОСОБА_5 про те, що 20 листопада 2022 року його було звільнено з ресторану «Золоте Руно», а також продовжуючи запевнювати її у правдивості своїх дій, домовився про особисту зустріч для передачі грошових коштів.

Отже, відповідно до домовленості, 21 листопада 2022 року потерпіла ОСОБА_5 , прибула за адресою: АДРЕСА_3 , де передала ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 9200 гривень на закупівлю алкогольних виробів. Пізніше, в цей же день, потерпіла ОСОБА_5 , перебуваючи на території Дендропарку Перемоги, розташованому по пр-ту Шевченка у м. Одесі з рахунку належної останній банківської картки банку «Monobank» № НОМЕР_2 здійснила переказ грошових коштів в сумі 20000 гривень на закупівлю залишку алкогольних напоїв.

В свою чергу, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужими грошовими коштами, діючи умисно, шляхом обману, з корисливих мотивів, не маючи на меті здійснювати закупки, запропонував потерпілій ОСОБА_5 послуги по закупці ікри щуки та червоної ікри за заниженими цінами.

Потерпіла ОСОБА_5 , будучи введена в оману та будучи впевненою у тому, що ОСОБА_3 продовжує бути адміністратором ресторану «Золоте Руно», та не розуміючи, що вище зазначеного товару в останнього немає в наявності, погодилася на закупівлю ікри щуки, вагою 1 кг, вартістю 3300 гривень, та червоної ікри, вагою 1 кг, вартістю 3300 гривень.

У подальшому, 04 грудня 2022 року потерпіла ОСОБА_5 , перебуваючи на території Дендропарку Перемоги, розташованого по пр-ту Перемоги у м. Одесі, з рахунку належної останній банківської картки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 здійснила переказ грошових коштів в сумі 6600 гривень на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «СенсБанк» на ім`я ОСОБА_3 .

У свою чергу, ОСОБА_3 , досягнувши своєї злочинної мети, вподальшому зняв готівкові грошові кошти в сумі 35800 гривень, які знаходились на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «СенсБанк» на його ім`я, та використав їх на власні нужди, так і не здійснивши передачу вище зазначеного товару, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив суду, що дійсно він 06 листопада 2022 року, проходячи стажування по організації та проведенню ресторанних бенкетів у ресторані «Золоте Руно», розташованому за адресою: м. Одеса вул. Академіка Корольова, 16, під час спілкування із замовницею бенкету ОСОБА_5 , запропонував провести святкування 1-ї річниці малолітньої доньки останньої у вказаному місці та зазначив про необхідність внесення ОСОБА_5 залогової суми у розмірі 1000 гривень для бронювання місця, на що вона дала згоду та в подальшому перерахувала кошти на картку ОСОБА_3 , відкриту в АТ «СенсБанк». Після цього, у ОСОБА_3 з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, які належать ОСОБА_5 . Як спосіб реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_3 обрав шахрайство шляхом обману, через повідомлення потерпілій неправдивих відомостей. Так, він запропонував потерпілій спочатку послуги з придбання алкогольних напоїв та продуктів харчування за зниженими цінами, потім ікри, при цьому ОСОБА_3 не мав наміру все це купувати та не повідомив ОСОБА_5 про те, що 20 листопада 2022 року його було звільнено з ресторану «Золоте Руно», а також продовжуючи запевнювати її у правдивості своїх дій, домовився про особисту зустріч для передачі грошових коштів.

В цілому, ОСОБА_3 обманним шляхом отримав на свою картку гроші від потерпілої на суму 35800 гривень, використав їх на власні нужди, так і не здійснивши передачу вище зазначеного товару, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму, яка станом на теперішній час ним відшкодована частково у сумі 20000,00 гривень. У вчиненому розкаявся, просив суд призначити йому справедливе покарання.

Прокурор просив суд визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 240 годин.

Потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, суворо його не карати, призначити йому покарання на розсуд суду, визнала, що станом на теперішній час матеріальна шкода обвинуваченим їй відшкодована у сумі 20000,00 грн.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки він заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство).

У відповідності до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначати покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Суд, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У вчиненому обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, на наркологічному обліку не значиться, однак матеріальний збиток потерпілому відшкодував лише частково.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, особу винного, який належних доказів того, що він працевлаштований суду не надав, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, суд вважає що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових проступків, можливе при призначенні йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлялися.

Відомостей про процесуальні витрати суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Речові докази: скріншоти переписки потерпілої ОСОБА_7 з підозрюваним ОСОБА_3 , квитанцію №11Х6-НКВ9-0М3Н-С16Р від 21.11.2022 року про рух грошових коштів банку «Монобанк», виписку по руху коштів по картці від 08.11.2022 № НОМЕР_2 , платіжну інструкцію №УСМ_Р24А562499832Д8999 банку «ПриватБанк», виписку № НОМЕР_4 по рахунку приватного клієнта банку «СенсБанк» - зберігати в матеріалах кримінального провадження, банківську картку № НОМЕР_1 вважати такою, що повернута власнику

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1