Справа № 301/3610/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2023 р. м. Іршава

Слідча суддя Іршавського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого СВ ВП № 1 Хустського РУП ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава клопотання слідчого СВ ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000575 від 14 жовтня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и л а:

16.10.2023 слідчий СВ Хустського РУП ВП № 1 в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів щодо підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000575 від 14 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 14 жовтня 2023 року близько 17:20 години, поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержант поліції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час несення служби, в умовах воєнного стану виконував свої службові обов`язки, перебував за адресою АДРЕСА_1 та в ході реагування на протиправні дії ОСОБА_5 , який вчинив адміністративні правопорушення передбачені статтями 124, 122-1, 130 КУпАП, де в цей час ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на площадці перед будинком за вищевказаною адресою, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться саме працівник правоохоронного органу, одягнений у формений одяг працівника Національної поліції України, який виконує свої службові обов`язки, не підкорившись вимогам поліцейського, нецензурно лаючись у бік потерпілого ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції, наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар своєю рукою стиснутою в кулак в область грудей потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки.

15 жовтня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Слідчий зазначає, що обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, підтверджується наступними матеріалами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.10.2023; протоколом огляду місця події від 14.10.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.10.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 14.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 14.10.2023; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 від 14.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.10.2023; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 15.10.2023.

Також слідчий посилається на те, що оцінюючи в сукупності всі обставини, наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні особою кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за ч.2 ст.345 КК України у разі визнання винуватим у вигляді позбавленні волі на строк до п`яти років, відсутність постійного місця роботи, також з матеріалів зібраних в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 зловживає алкогольними напоями, крім того вчинив адміністративні правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, покинув місце вчинення ДТП, конфліктує з близькими, вище наведене підтверджує схильність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень, а тому існують ризики, що ОСОБА_5 , знаходячись на волі може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, вважає, що не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства та забезпечення судового розгляду.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_5 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий СВ ВП №1 Хустського РУП ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Вважав ризики не доведеними, просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до ОСОБА_5 домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання, просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку своїх захисників.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, згідно з положеннями ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000575 від 14 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

15 жовтня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України, тобто у умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України. Зокрема такими є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000575 від 14 жовтня 2023 року; протокол огляду місця події від 14.10.2023; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 14.10.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 14.10.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_5 від 14.10.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 14.10.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.10.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 15.10.2023; інші матеріали кримінального провадження.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинене, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного ОСОБА_5 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, яке відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ( п. п. 1, 3, 4, 5 частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, (п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку, слідчий суддя оцінює в сукупності в світлі обставин цього кримінального провадження, та враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, яке інкримінуються ОСОБА_5 , за вчинення останнього передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

В клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

Проте, з такими висновками органу досудового розслідування та викладеними в судовому засіданні прокурором доводами слідчий суддя не погоджується, оскільки такі висновки не узгоджуються з фактичною поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 впродовж досудового розслідування.

Як слідує, відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину (п.3 ч.2 ст. 183 КПК України), матеріали клопотання не містять.

При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що останній виключно позитивно характеризується по місцю проживання, що підтверджується характеристикою виданої Білківським сільським головою, а також одружений, має міцні соціальні зв`язки.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є раніше не судимий, наявність постійного місця проживання, позитивної характеристики, беручи до уваги недоведення слідчим та прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_5 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1ст. 177 КПК України..

При цьому, слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт підозри ОСОБА_5 у вчиненні нетяжкого злочину не є достатньою підставою для застосування до нього найбільш суворого виняткового запобіжного заходу.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя враховує і те, що за змістом ч.5 ст.176 КПК України більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава не можуть бути застосовані лише до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України. Відтак, заборона застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу в цьому випадку відсутня.

Отже, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні, з урахуванням вищевикладеного, встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України ризикам можливо дієво запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, який не є виключним за своєю суворістю.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею враховано положення ст.43 Конституції України, якою передбачено, що кожен громадянин має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії від 19.11.2019.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, за адресою по місцю проживання: АДРЕСА_1 , шляхом заборони залишати житло в період з 20-ої год. по 06.00 год..

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 202, 205, 309, 372 КПК України, слідча суддя,

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Хустського РУП ОСОБА_4 про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, без застосування електронних засобів контролю, строком на 2 місяці, тобто до 15.12.2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, в провадженні якого перебуває провадження, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись за межі Хустського району, Закарпатської області в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Доручити виконання ухвали ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Строк дії ухвали до 15.12.2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 19.10.2023 о 16 год. 00 хв..

Слідча суддя Іршавського

районного суду: ОСОБА_1