Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000622 від 02.05.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на майно, а саме: транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» моделі «S 500L» із д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, чорного кольору, з VIN НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , що вилучені слідчим СВ ВП Бучанського РУП ГУНП в Київській області ст.. лейтенантом поліції ОСОБА_6 під час огляду події 13 липня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , з встановленою забороною їх використання та відчуження.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні відділу дізнання Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, знаходиться кримінальне провадження № 0000622, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2023 року, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в червні 2021 року ОСОБА_7 , придбав для особистого користування транспортний засіб «MERCEDES-BENZ» моделі «S 500L» 2011 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 та здійснив його реєстрацію в сервісному центрі МВС про що отримав свідоцтво реєстрації серії НОМЕР_4 та державний номерний знак НОМЕР_5 .

26 липня 2022 року ОСОБА_7 , у зв`язку з скрутним фінансовим становищем вирішив здійснити продаж вищевказаного транспортного засобу, громадянці ОСОБА_8 , про що в сервісному центрі МВС ТСЦ 8043, укладено договір купівлі-продажу № 8043/2022/3294007 від 26 липня 2023 року, за результатами перереєстрації ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES-BENZ» моделі «S 500L» 2011 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 серії НОМЕР_6 та державний номерний знак НОМЕР_7 .

У подальшому ОСОБА_8 , усно домовшись з ОСОБА_7 передала в його користування транспортний засіб «MERCEDES-BENZ» моделі «S 500L» 2011 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_7 .

Після чого у вересні 2022 року ОСОБА_7 попередньо домовившись з ОСОБА_9 про надання в тимчасове користування транспортного засобу «MERCEDES-BENZ» моделі «S 500L» 2011 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_7 , прибув до бізнес-центру «Доміно», що за адресою: Київ, вул.. Нижній Вал, 51, де зустрівся з ОСОБА_9 якому передав вищевказаний транспортний засіб в тимчасове користування строком на три місяці.

08 лютого 2023 року ОСОБА_7 , на його мобільний телефон надійшло смс повідомлення із трекера встановленого в транспортному засобі «MERCEDES-BENZ» моделі «S 500L» 2011 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_7 , з змістом, що автомобіль немає прив`язки до місцевості. ОСОБА_7 , почав зясовувати чому автомобіль зник та ним було встановлено, що автомобіль «MERCEDES-BENZ» моделі «S 500L» 2011 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_7 , чорного кольору, у лютому 2023 року ОСОБА_9 , без будь-якого дозволу ОСОБА_7 , здійснив перереєстрацію автомобіля на ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також фактичний власник ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , тел.. НОМЕР_8 , повідомила, що також не надавала нікому дозвільних документів на перереєстрацію автомобіля.

Виходячи з вищевикладеного, виникла підозра про підробку відповідних документів щодо перереєстрації транспортного засобу «MERCEDES-BENZ» моделі «S 500L» 2011 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_7 .

У зв`язку з чим, автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «S 500L» із д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , відповідно до ст.. 98 КПК України визнано речовим доказом оскільки вони відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.. 170 КПК України,

Прокурор у судове засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав у ньому наведених. Зазначив, що указаний автомобіль обєктом злочину, надав витяг з ЄРДР у якому містяться дані щодо того, що було внесені відомості за ч. 3 ст. 289 КК України, а саме 14.01.2023 невстановлена особа, використовуючи заздалегідь підроблені документи, звернулась до ТСЦ 3243 та перереєструвала автомобіль «MERCEDES-BENZ» моделі «S 500L 4663», номер кузова НОМЕР_2 , 2011 р.в. на іншу особу, чим завдала власнику ОСОБА_8 матеріальної шкоди, яка у двісті пятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Представник володільця майна заперечив щодо задоволення клопотання, зазначив, що клопотання необгрунтоване, і те, що є арешт авто із забороною відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідне майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, об`єктом кримінально протиправних дій, зберегло на собі його сліди, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст. 170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також ураховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000622.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, перебування вказаного автомобіля в розшуку, проведення експертизи та необхідності збереження речових доказів, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та накласти арешт на вищенаведене майно із забороною їх використання та відчуження.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000622 від 02.05.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно: транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» моделі «S 500L» із д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, чорного кольору, з VIN НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною їх використання та відчуження.

Копію ухвали негайно вручити слідчому та прокурору для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 20.10.2023 о 15 год. 10 хв.

Cлідчий суддя ОСОБА_1