У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.12.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 лютого 2024 року.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 лютого 2024 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку захисника, стороною обвинувачення недоведена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, захисник зазначає, що навіть якщо припустити, що у цьому кримінальному провадженні з боку підозрюваного існує незначний ступень ризиків, то їм дієво може запобігти такий запобіжний захід, як домашній арешт.

Також, захисник зазначає, що слідчим суддею, не взято до уваги, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, свою вину у вчиненні правопорушення визнав.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

У провадженні слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000685, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що 08.12.2023, близько 16:00 години, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п. п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, та рухаючись по автодорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв», в межах Баштанського району Миколаївської області, в напрямку від смт. Казанка до м. Новий Буг, неподалік від с. Великоолександрівка, в порушення вимог п. п. 1.3, 2.3 «б» та 12.1 Правил Дорожнього руху України, а саме будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїжджої частини, з подальшим наїздом на нерухому перешкоду у вигляді дерева, та наступним з`їздом у прилеглий праворуч кювет, та його перекиданням. Внаслідок вказаної ДТП пасажир даного транспортного засобу, військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_2 ; військове звання: солдат), отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події, а інші пасажири даного автомобіля отримали наступні тілесні ушкодження: військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_2 ; військове звання: старший сержант), - у вигляді закритої травми грудної клітини, переломів 3-5 ребер зліва, пневмотораксу зліва, забійної рани голови та забою м`яких тканин голови, забою шийного відділу хребта; а інший військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_2 ; військове звання: солдат), - у вигляді ЗЧМТ, СГМ, перелому правої ключиці, перелому 1-5 ребер справа, закритої травми грудної клітини, гемопневмотораксу справа, перелому кісток тазу зліва, забою м`яких тканин голови, забою шийного відділу хребта. Зазначені особи з отриманими тілесними ушкодженнями доставлені до КНП «Новобузька міська багатопрофільна лікарня» Новобузької міської ради, де в подальшому госпіталізовані. ДТП сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_6 , вимог п. п. 1.3, 2.3 «б», 2.9 «а» та 12.1 Правил Дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

09.12.2023 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що у провадженні слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000685, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Зауважено, що 09.12.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.12.2023 та схемою до нього, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та відповідна слідова інформація; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , учасників ДТП, іншими матеріалами кримінального провадження.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що існує ризик того, що ОСОБА_6 розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності таких ризиків, як ризик впливу на потерпілих, з якими підозрюваний знайомий, з метою зміни ними свідчень на такі, що зменшують ступінь його вини та не відповідають дійсності та ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом затягування судового розгляду.

За такого, не є слушними доводи апелянта відносно того, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відомості про особу підозрюваного та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його тяжкі наслідки у виді загибелі людини, а також встановлені ризики, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Зважаючи на зазначене, доводи апелянта відносно того, що до підозрюваного ОСОБА_6 , з огляду на відомості про його особу та визнання ним вини, можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не є слушними.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.12.2023 року, щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: