Провадження №1-кс/193/35/24
У Х В А Л А

іменем України

26 січня 2024 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіїка Криворізького району Дніпропетровської області клопотання слідчого відділення поліції №9 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 (фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину,

передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26.01.2024 до Софіївського районного суду надійшло клопотання слідчого ВП №9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 25.01.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України.

Слідчим зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 25.01.2024 приблизно о 23:40 год. разом з товаришем ОСОБА_7 , перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де на огородженій території цього домоволодіння помітив два легкових автомобілі: марки «Москвич» моделі 2141, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1991 року випуску, темно червоного кольору, який належить ОСОБА_8 , та марки «Москвич» 21412 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 1989 року випуску, синього кольору, який належить ОСОБА_9 , що перебувають у фактичному володінні у гр ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з чим у ОСОБА_7 виник раптовий умисел, спрямований на незаконне заволодіння вищезазначених легкових автомобілів, вчинення якого він запропонував також і ОСОБА_5 , який погодився.

Після чого, цього ж дня, приблизно о 23:50 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортними засобами, а саме легковими автомобілями: марки «Москвич» моделі 2141, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , темно червоного кольору та марки «Москвич» 21412 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 1989 року випуску, синього кольору, котрі перебувають в користуванні у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшої експлуатації транспортних засобів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, проникли на огороджену територію домоволодіння розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , що перебуває в користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де ОСОБА_7 , через незамкнені водійські двері проник до салону легкового автомобіля марки «Москвич 21412" синього кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , у якому в замку запалення знаходились ключі за допомогою яких намагався привести в дію двигун автомобіля, а ОСОБА_5 в цей час шляхом розбиття скла водійських дверей проник до салону легкового автомобіля «Москвич» моделі 2141, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , темно червоного кольору, та намагався привести в дію двигун транспортного засобу, без ключів до замка запалення і вирвавши дроти з панелі приборів для поліпшення запуску двигуна.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , маючи намір довести свої злочинні дії до завершення, перебуваючи кожен у салонах вказаних автомобілів, були виявлені господарем домоволодіння ОСОБА_10 , котрий вийшов з приміщення будинку і побачивши зловмисників почав зупиняти їх, які тим самим не вчинили усіх дій, які вважали необхідними, для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у незакінченому замаху на вчинення злочину направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше сховище.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підтвердивши наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий вважає, що підозра оголошена ОСОБА_5 є обґрунтованою та достатньо ризиків для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 щодо поданого клопотання заперечували.

Зокрема в обґрунтування заперечень захисник пояснив, що підозрюваний придбав житловий будинок по АДРЕСА_2 у якому проживає він разом зі своєю співмешканкою та їхньою спільною малолітньою дитиною. Наголосив, що незважаючи на те, що свого батьківства в установленому порядку він не визнавав, але саме він є біологічним батьком цієї дитини. Крім того, у селищі Софіївка також проживає його рідна тітка, мати перебуває на заробітках у Німеччині звідки підтримує його матеріально, а тому не згодний з доводами слідчого та прокурора, що підозрюваний не має належних соціальних зв`язків. Крім того зауважив, що незважаючи на те, що підозрюваний назадовго до цього вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, але провадження по тій справі було закрито, а тому він вважається таким, що не вчиняв злочину.

Сам підозрюваний неодноразово висловлював своє каяття щодо скоєного. Повідомив, що це були дурощі вчиненні необдумано після вживання алкогольних напоїв. Запевнював суд, що не має намірів ухилятися від слідства та суду, чи то впливати на потерпілого, свідка чи іншого підозрюваного у цій справі, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Тому просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання та надані сторонами докази, вислухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, в провадженні СВ ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 25.01.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України.

Підозрюваним у вчиненні цього злочину виявилися ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Останнього 25.01.2024 о 04:12 год. було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків і порядку, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

25 січня 2024 рокуОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незакінченому замаху на вчинення злочину направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з проникненням у інше сховище.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що у відповідності до ст. 183 КПК України, до особи яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання слідчого судді ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, що підтверджується доданими до клопотання: протоколом огляду місця події та вилученими під час нього речовими доказами, протоколами допиту потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 ,

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відтак, слідчий суддя вважає, що усі ті докази, що зібрані на даний час органом досудового розслідування є вагомими, які вказують на обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 .

Слідчий суддя вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Цей ризик доводиться, зокрема тяжкістю покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, за яке передбачено лише покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна чи без такої.

Крім того, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, у справах «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, «Москаленко проти України» від 20.05.2010 в яких зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Слідчий суддя також погоджується із наявністю ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідка ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_10 у цьому кримінальному провадженні, оскільки під час допиту потерпілого ОСОБА_10 , встановлено, що підозрювані ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення спричинили йому тілесні ушкодження, а тому суд вважає вагомим існування ризику застосування ОСОБА_5 погроз чи фізичного насильства до названих вище свідка та потерпілого, показання яких є вагомим джерелом доказів під час безпосереднього розгляду кримінального провадження у суді.

Слідчий суддя вважає також цілком доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризику того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, варто зауважити, що окрім цього випадку ОСОБА_5 раніше разом з ОСОБА_7 притягувалися до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, зокрема за фактом спричинення 30.09.2023 ними легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 . Відповідний обвинувальний акт був спрямований до Софіївського районного суду Дніпропетровської області за ухвалою якого від 16.01.2024 провадження у справі було закрито з в`язку з відмовою вказаного потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні, яке здійснювалося у формі приватного обвинувачення, тобто з нереабілітуючих підозрюваногоОСОБА_5 обставин. Тобто ОСОБА_5 не вперше вчинив кримінальне правопорушення та після закриття кримінального провадження в суді належних висновків для себе не зробив та разом з ОСОБА_7 вчинив знову інший тяжкий злочин.

Таким чином, слідчий суддя погоджується про існування ризиків передбачених, п. 1,3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але при цьому не знаходить їх такими, які можуть вчинятися підозрюваним з високим ступенем ймовірності.

Відтак, хоча й прокурор в судовому засіданні довів про наявність обставин, передбачених п.1 та 2 ч.1 ст. 194 КПК України, однак не підтвердив вагомими аргументами та доказами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, тобто обставину, передбачену п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, а тому суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні.

Таким чином, враховуючи дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання у власному житлі, молодий вік (20 років) за місцем проживання характеризується посередньо, під час розгляду цього клопотання постійно щиро шкодував про скоєне. Також з характеристики встановлено, що він проживає з цивільною дружиною та сином, враховуючи, що саме інший підозрюваний ОСОБА_7 був ініціатором та спонукав ОСОБА_5 до скоєння цього злочину, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час відсутні підстави для обрання відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід домашній арешт, із покладенням відповідних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який буде достатнім для забезпечення покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово.

Керуючись ст. 110, 131-132, 176-178, 181, 182, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого відділення поліції №9 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно, - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арештустроком на 60 днів, тобто до 26 березня 2024 року, що полягає у забороні підозрюваному цілодобово залишати житло по по АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім невідкладних випадків, пов`язаних із зверненням за медичною допомогою чи для відвернення ризику для життя, а також явки до суду.

На час дії цього запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

2) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;

3) утримуватись від жодних спілкувань з потерпілим ОСОБА_10 , свідком ОСОБА_12 та іншими свідками, які можливо будуть установленні під час досудового розслідування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала суду діє до 26 березня 2024 року та підлягає виконанню після її оголошення.

Ухвалу суду для виконання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання до відділення поліції № 9 Криворізького РУП ГУ НП у Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1