Справа № 301/434/20
У Х В А Л А

"19" вересня 2023 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава заяву потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003602 від 21.12.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження село Великий Раковець, Іршавського району Закарпатської області, місце проживання : АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Іршавського районного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003602 від 21 грудня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України.

03.08.2023 року потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подано до суду заяву про відмову від обвинувачення в кримінальному провадженні. В обгрунтування заяви зазначено, що під час досудового розслідування та судового розгляду, що не оспорюється потерпілими, правовідносини, які виникли у них та ОСОБА_4 мали місце у період із липня по грудень 2017 року, сума заподіяної шкоди ОСОБА_4 перед ними, на той період складала 8 819 328,25 грн. (вісім мільйонів вісімсот дев`ятнадцять тисяч триста двадцять вісім гривень двадцять п`ять копійок), зокрема ОСОБА_6 - 4 172 802, 63 грн. та ОСОБА_7 - 4 646 525, 62 грн. Отже, ОСОБА_4 який володіє достатніми знаннями криптовалюти «Bitcoin», адже вони зовсім не були обізнані із функціоналом такої, звернувся до потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з пропозицією покупки криптовалюти запропонуваши таким чином заробіток. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розуміючи, що ОСОБА_4 буде надавати послуги з купівлі криптовалюти «Bitcoin» за їхні власні кошти за вигідними цінами і сприймали це як трудові відносини. Ними спільно визначено наступні складові правовідносин, а саме : конкретний вид робіт - з боку потерпілих - це надання власних коштів, а з боку ОСОБА_4 -надання послуги щодо купівлі «Bitcoin»; час початку та закінчення виконання робіт відповідно до встановленого терміну - переведення грошових коштів у відповідний вид цифрової валюти та передачу валюти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у відповідний термін; порядок оплати виконаних робіт - отримання ОСОБА_4 можливого прибутку за здійснені ним операції з купівлі «Bitcoin». Наведені складові вказують на те, що між ними на той час склалася усна трудова угода про трудові відносини, що повністю узгоджується із правовим висновком, викладеним ККС ВС у постанові від 5 лютого 2020 року у справі № 718/1139/18. Враховуючи викладене, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України (у редакції, чинній до 10 січня 2019 року), повідомляють суд про відмову як потерпілих в підтриманні обвинувачення в даному кримінальному провадженні. При цьому в заяві зазначено, що процесуальні наслідки подання ними даної заяви їм повністю зрозумілі. Дана заява подана ОСОБА_6 та ОСОБА_7 добровільно, без жодного примушування і тиску та з розумінням її наслідків. Завдану шкоду в даному кримінальному провадженні їм відшкодовано обвинуваченим ОСОБА_4 , до якого претензій матеріального чи морального характеру в рамках кримінального провадження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мають.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав заяву про відмову від обвинувачення, з мотивів, викладених в заяві, просить суд таку задовольнити, також повідомив, що головною причиною звернення до суду з даною заявою стало те, що обвинувачений з ним повністю розрахувався, на даний час він до обвинуваченого не має жодних претензій. Щодо домовленості про купівлю криптовалюти повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_4 у нього була домовленість, що той надасть допомогу в купівлі криптовалюти за його ( ОСОБА_6 ) кошти, інших домовленостей між ним та обвинуваченим не було, крім цього, з моменту передачі коштів ОСОБА_4 на купівлю валюти і до часу звернення ним до правоохоронних органів, будь якої інформації про те, що за його кошти криптовалюта була куплена, він не отримував.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав заяву про відмову від обвинувачення, з мотивів, викладених в заяві, просить суд таку задовольнити, також повідомив, що головною причиною звернення до суду з даною заявою стало те, що обвинувачений з ним повністю розрахувався, на даний час він до обвинуваченого не має жодних претензій. Щодо домовленості про купівлю криптовалюти повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_4 у нього була домовленість, що той надасть допомогу в купівлі криптовалюти за його ( ОСОБА_7 ) кошти, інших домовленостей між ним та обвинуваченим не було, крім цього, з моменту передачі коштів ОСОБА_4 на купівлю валюти і до часу звернення ним до правоохоронних органів, обвинувачений ОСОБА_4 надавав йому підтвердження, що криптовалюта була куплена за його кошти, а саме на першу суму, яку він передав на початку домовленості, в подальшому, будь якої інформації про те, що за його кошти криптовалюта була куплена, він не отримував.

Прокурор ОСОБА_3 залишив вирішення даного питання на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що примирився з потерпілими, надав згоду на закриття кримінального провадження відносно нього зазначивши, що наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просить суд задовольнити заяву про відмову потерпілих від обвинувачення.

Заслухавши учасників судового процесу, суд дійшов висновків.

Згідно ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Стаття 284 КПК України визначає підстави закриття кримінального провадження, а саме: пункт 7 ч. 1 цієї статті встановлює, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Якщо обставини передбачені п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України (у редакції, чинній до 10 січня 2019 року), кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених зокрема статтею 190 (шахрайство, крім шахрайства, вчиненого організованою групою), якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоди виключно власності потерпілого.

11.01.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», яким було виключено п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України, що передбачав дане провадження у формі приватного обвинувачення.

Разом з тим, внесення змін до ст. 477 КПК України не позбавляє права потерпілого звернутися до слідчого, прокурора чи суду із заявою про відмову від обвинувачення, позаяк досудове розслідування розпочато у формі приватного обвинувачення і тому має бути закінчено з дотриманням норм, що визначають особливості розгляду справ приватного обвинувачення.

Загальне правило щодо дії кримінального процесуального закону в часі відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК передбачає, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З чого слідує, що обов`язковою умовою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення на підставі ч.1 ст.284 КПК України та згідно з п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України (у редакції, чинній до 10 січня 2019 року) щодо кримінальних правопорушень, передбачених зокрема статтею 190 (шахрайство, крім шахрайства, вчиненого організованою групою), якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоди виключно власності потерпілого.

У постанові Верховного Суду від 5 лютого 2020 року у справі № 718/1139/18 зроблено висновок, що визначення терміну «найманий працівник» викладено у ст. 1 Закону України від 3 березня 1998 року №137/98-ВР «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»: «фізична особа, яка працює за трудовим договором на підприємстві, в установі та організації, в їх об`єднаннях або у фізичних осіб, які використовують найману працю», а також у п. 11 ст. 1 Закону України від 2 березня 2000 року №1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»: «фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи». Враховуючи зазначене, для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК (в редакції Закону № 767-VII) у провадженнях щодо особи, яка стосовно потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого, окрім встановлення відповідності кваліфікації вчиненого нею діяння наведеним у цьому пункті, необхідно також пересвідчитись у тому, чи підпадає ця особа під ознаки, які містяться у нормативному визначенні терміну «найманий працівник», який працював у фізичної особи.

Потерпілий ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 при розгляді заяви підтвердили, що ОСОБА_4 погодився надати їм допомогу у купівлі та продажі криптовалюти, і що інших домовленостей між ними не було. Крім цього, потерпілий ОСОБА_6 вказав, що обвинувачений, після отримання коштів, будь яку інформацію, про купівлю валюти, йому не надавав.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що обставини на які вказують потерпілі в заяві не підтвердились під час її розгляду. Як потерпілими, так і обвинуваченим не доведено , що їх домовленість містила істотні умови, які б дозволяли вважати ОСОБА_4 найманим працівником у відносинах з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а відсутність даної обов`язкової умови є перешкодою для закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 284, 372, 477, КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003602 від 21.12.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 22 вересня 2023 року о 13 год. 00 хв.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1