Провадження № 1-кс/712/6173/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0004083 від 14.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася прокурор Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту.

Клопотання мотивує тим, що СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004083 від 14.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що До Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.12.23 о 15:33 за адресою: Черкаський район, м. Черкаси, працівником поліції було виявлено, що за знаком "Черкаси" в напрямку с. Мошни зупинено вантажівку ДАФ д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого перевозив деревину, документи на яку з ознаками фіктивності.

Так, 14.12.2023, проведено огляд місця події на узбіччі автодороги, що за географічними координатами (49.48010, 31.95895) в ході якого виявлено та вилучено: транспортний засіб марки "ДАФ", н.з. НОМЕР_1 з деревиною яка знаходиться у вище вказаному транспортному засобі, причеп н.з. НОМЕР_2 з деревиною яка знаходиться у вище вказаному причепі, ТТН ЛІС серія ЮВБ №400804 від 14.12.2023 року, ТТН ЛІС серія ЮВБ №400803 від 14.12.2023 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "ДАФ"( на ім`я ОСОБА_4 ) н.з. НОМЕР_1 СХІ № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію причепа (на ім`я ОСОБА_4 ) н.з. НОМЕР_2 № НОМЕР_4 , ключ від транспортного засобу «ДАФ», н.з. НОМЕР_1 .

Допитані у ході досудового розслідування поліцейські СРПП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що під час перевірки ТТН ЛІС серія ЮВБ № 400804 від 14.12.2023 року, ТТН ЛІС серія ЮВБ № 400803 від 13.12.2023 за допомогою онлайн-сервісу «Ліс онлайн» Державного агентства лісових ресурсів України, відомості за вказаними товарно-транспортними накладними в системі були відсутні.

14.12.2023 вказані речі постановою слідчого визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

У зв`язку з вищезазначеним, у органу досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна, виникла необхідність в накладенні на нього арешту, так як незастосування зазначеного засобу забезпечення кримінального провадження, може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити, розгляд справи просила проводити без її участі.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 скерував заяву про розгляд клопотання без його участі, проти накладення арешту заперечував. Вказав, що позбавлення права власності на майно порушує конституційні права власника, погіршує матеріальне становище та перешкоджає господарській діяльності. Скерував слідчому судді заперечення на клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає наступне.

Питання застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно регламентується вимогами ст. 170 КПК України.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 2 статті 170 КПК України передбачає, що метою арешту майна є забезпечення можливості: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Також згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку досудове розслідування здійснюється щодо злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, об`єктивна сторона якого полягає у незаконній порубці дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях або їх перевезенні, зберіганні, збуту незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

В даному випадку сторона обвинувачення стверджує про незаконні і порубку і перевезення деревини, тобто два окремі склади злочину.

При цьому під порубкою розуміються: 1) повне відокремлення дерева або чагарника від кореня будь-яким способом (спилювання, зрубування, повалення транспортним засобом тощо); 2) викорчовування - видалення деревостану з корінням; 3) пошкодження дерева або чагарника до стану припинення росту (наприклад, відокремлення основних гілок від стовбура дерева, глибокі насічки на стовбурі дерева).

Крім того, у справах за клопотаннями сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, крім передбачених КПК України підстав для такого арешту, слідчий та прокурор також мають довести наявність події злочину та зв`язок речей, про арешт яких порушується питання, з обставинами злочину.

Стандарт доказування при розгляді клопотання про арешт майна передбачає, крім доведення передбачених КПК України підстав для такого арешту, також доведення слідчим та прокурором існування фактів чи інформації, які б переконали стороннього об`єктивного спостерігача, що могло бути вчинено конкретний злочин.

У даному випадку з наявних у матеріалах кримінального провадження доказів (товарно-транспортних накладних від 14.12.2023) вбачається, що автомобільним перевізником ОСОБА_4 транспортним засобом "ДАФ", н.з. НОМЕР_1 з причіпом н.з. НОМЕР_2 , отримано від ДП «Ліси України», Філія «Черкаське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» деревину Сосна об`ємом 5,0800 м3 та 36,4060 м3 на суму 7980,70 грн. та 113866,26 грн.

Відтак, враховуючи об`єктивну сторону кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється кримінальне провадження №0004083 від 14.12.2023, не можна стверджувати, що стороною обвинувачення доведено, що у спосіб перевезення деревини автомобілем та причіпом, про арешт яких порушується питання в цій справі, було вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст.246 КК України, адже ОСОБА_4 довів законність здійснення перевезення деревини та відсутність незаконної порубки такої деревини.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, прокурор посилається на те, що на даний час виникла необхідність у такому арешті для збереження його як речового доказу, оскільки вантажний автомобіль з причіпом, як і, власне, лісоматеріал, є знаряддями вчинення злочину.

Проте власником спростовано дане твердження, адже доведено законність перевезення колод лісу та їх походження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод, учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності, як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заборонено будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійсненим на підставі закону.

ЄСПЛ в своїх рішеннях визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту по вищевказаному кримінальному провадженню задоволенню не підлягає, оскільки внесено без передбачених діючим законодавством обґрунтувань.

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 170-173, 369-372, 376 КПК України, суддя слідчий,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 22.12.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1