Справа № 346/1733/23
Провадження № 11-кп/4808/467/23
Категорія ч.4 ст.191 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000164 за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Малий Ключів, Коломийського району, Івано-Франківської області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.191 КК України та, застосувавши ч.1 ст.69 КК України, призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 1200 (однієї тисячі двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності, що пов`язані з матеріальною відповідальністю за збереження товарно-матеріальних цінностей, строком 3 (три) роки.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 вчинила привласнення чужого майна, яке було ввірене їй та перебувало в її віданні, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинила злочини, передбачені ч.4 ст.191 КК України. Злочини вчинено за наступних обставин. Обвинувачена ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , згідно розпорядження №Z00/12/08/003 від 12 серпня 2021, прийнята на роботу 13.08.2021 р. в департамент з роздрібної торгівлі ТОВ «ДІЄСА» , на посаду завідувача складу магазину С226 «Ельдорадо», що за адресою: вул. Ірини Вільде 1/1Б, м. Коломия, Івано-Франківської області. 13.08.2021 року між обвинуваченою ОСОБА_8 та підприємством ТОВ «ДІЄСА» укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого завідувач складу магазину обвинувачена ОСОБА_8 , прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей. Після чого, обвинувачена ОСОБА_8 письмово ознайомлено з даним договором, з метою забезпечення збереження майнових та грошових цінностей підприємства. Також, згідно додатку до Наказу №12/27/1 від 27.12.2017 та посадової інструкції завідуючого складом магазину (код КП 1226.2) на обвинувачену ОСОБА_8 покладені функціональні обов`язки, права і відповідальність завідуючого складом магазину. Так, 29.11.2022 року обвинувачена ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді завідувача складу магазину С266 «Ельдорадо», що за адресою: вул. Ірини Вільде 1/1Б, м.Коломия, Івано-Франківська область, будучи особою, яка несе повну індивідуально матеріальну відповідальність, з можливістю доступу до товарно-матеріальних цінностей, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами спрямованими на привласнення чужого майна, яке було їй ввірене та перебувало в її віданні, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, відповідно до Указу Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022, незаконно привласнила 3 (три) нові смартфони із укомплектуванням, а саме: смартфон моделі ОРРО Reno 7 8/128 Gb Sunset Orang (імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 ) вартістю 13 427 гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи від 06.03.2023 року, смартфон моделі ОРРО А53 4/64 Gb FANCY вартістю 6 916 гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи від 06.03.2023, смартфон моделі ОРРО А96 6/128 Gb Starry black вартістю 10 859 гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи від 06.03.2023, які є власністю ТОВ «ДІЄСА». Після цього, обвинувачена ОСОБА_8 привласненими смартфонами розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «ДІЄСА» майнову шкоду на суму 31 202 (тридцять одна тисяча двісті дві ) гривні. Крім цього, 28.12.2022 року обвинувачена ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді завідувача складу магазину С266 «Ельдорадо», що за адресою: вул. Ірини Вільде 1/1Б, м. Коломия, Івано-Франківська область, незаконно привласнила 1 (один) новий смартфон із укомплектуванням, а саме: А76 4/128 Gb Glowing Blue (імеі: НОМЕР_3 , імеі: НОМЕР_4 ) вартістю 8 751 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят одну) гривню, згідно висновку товарознавчої експертизи від 07.03.2023, який є власністю ТОВ «ДІЄСА». Після цього, обвинувачена ОСОБА_8 привласненим смартфоном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «ДІЄСА» майнову шкоду на суму 8 751 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят одну) гривню. Крім цього, 02.01.2023 року обвинувачена ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді завідувача складу магазину С266 «Ельдорадо», що за адресою: вул. Ірини Вільде 1/1Б, м. Коломия, Івано-Франківська область, незаконно привласнила 1 (один) новий смартфон із укомплектуванням, а саме: REALME C33 4/64 Gb Night Sea (імеі: НОМЕР_5 , імеі: НОМЕР_6 ) вартістю 5 784 ( п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні, згідно висновку товарознавчої експертизи від 06.03.2023, який є власністю ТОВ «ДІЄСА». Після цього, обвинувачена ОСОБА_8 привласненим смартфоном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «ДІЄСА» майнову шкоду на суму 5 784 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні. Крім цього, 20.01.2023 року обвинувачена ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді завідувача складу магазину С266 «Ельдорадо», що за адресою: вул. Ірини Вільде 1/1Б, м. Коломия, Івано-Франківська область, незаконно привласнила 1 (один) новий смартфон із укомплектуванням, а саме: Samsung Galaxy A 032/32 вартістю 4 016 ( чотири тисячі шістнадцять ) гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи від 06.03.2023 р., який є власністю ТОВ «ДІЄСА». Після цього, обвинувачена ОСОБА_8 привласненим смартфоном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «ДІЄСА» майнову шкоду на суму 4 016 (чотири тисячі шістнадцять) гривень. Крім цього, 01.02.2023 року обвинувачена ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді завідувача складу магазину С266 «Ельдорадо», що за адресою: вул. Ірини Вільде 1/1Б, м. Коломия, Івано-Франківська область, незаконно привласнила 1 (один) новий смартфон із укомплектуванням, а саме: ОРРО Reno 7 8/128 Gb Sunset Orange (імеі: НОМЕР_7 , імеі: НОМЕР_8 , вартістю 12 732 (дванадцять тисяч сімсот тридцять дві) гривні, згідно висновку товарознавчої експертизи від 06.03.2023 р., який є власністю ТОВ «ДІЄСА». Після цього, обвинувачена ОСОБА_8 привласненим смартфоном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «ДІЄСА» майнову шкоду на суму 12732 (дванадцять тисяч сімсот тридцять дві) гривні. Крім цього, 03.02.2023 року обвинувачена ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді завідувача складу магазину С266 «Ельдорадо», що за адресою: вул. Ірини Вільде 1/1Б, м. Коломия, Івано-Франківська область, незаконно привласнила 1 (один) новий смартфон із укомплектуванням, а саме: ОРРО А 54s 4/128 Gb Crystal Black (імеі: НОМЕР_9 , імеі: НОМЕР_10 ) вартістю 8 047 (вісім тисяч сорок сім) гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи від 06.03.2023 р., який є власністю ТОВ «ДІЄСА». Після цього, року обвинувачена ОСОБА_8 привласненим смартфоном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «ДІЄСА» майнову шкоду на суму 8 047 (вісім тисяч сорок сім) гривень. Своїми протиправними діями, року обвинувачена ОСОБА_8 спричинила ТОВ «ДІЄСА», майнову на загальну суму 70532 (сімдесят тисяч п`ятсот тридцять дві) гривні.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.06.2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями та грошовими коштами на підприємствах, установах організаціях всіх форм власності на строк 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

Прокурор посилається на те, що в резолютивній частині вироку суд зазначив неконкретне формулювання додаткового покарання, а саме, не конкретизував, що саме не може здійснювати обвинувачена по відношенню до матеріальних цінностей. Так, за змістом ст. 55 КК України, якщо покарання у санкції зазначене у загальній формі, суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити у вироку характер та коло тих посад або вид діяльності, права обіймати які чи займатися діяльністю якими він позбавляє засудженого. Покарання має бути сформульоване таким чином, щоб засуджений був позбавлений можливості обіймати такі посади або займатися такою діяльністю, які за характером і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язано вчинення злочину.

Крім того, прокурор вважає, що призначене обвинуваченій покарання є незаконним та несправедливим внаслідок м`якості, суперечить вимогам ст. 65 КК України, оскільки буде недостатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Так, суд призначив покарання у виді штрафу, який майже в 4 рази менший від завданої шкоди.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 ;

- обвинувачена ОСОБА_8 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора в частині вимог, які стосуються призначення додаткового покарання;

Представник потерпілого ОСОБА_10 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності представника потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржує правильність встановлених судом фактичних обставин, правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 та доведеність її вини у вчиненні кримінального правопорушення, в зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

На виконання вказаних вимог матеріального закону, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про її особу. Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_8 раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, повне відшкодування завданих збитків, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з врахуванням особи винної, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість застосування ч.1 ст.69 КК України та призначив обвинуваченій основне покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.191 КК України, а саме у виді штрафу із додатковим покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, виконав вимоги ч. 1 ст. 69 КК України, навів достатні мотиви прийняття такого рішення, обґрунтував свої висновки стосовно того, що визнані судом у вироку обставини, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, що можна впевнено стверджувати про необхідність призначення обвинуваченій іншого виду покарання, не передбаченого санкцією ч. 4 ст. 191 КК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що призначене за ч. 4 ст. 191 КК України додаткове покарання, у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю за збереження товарно-матеріальних цінностей, не охоплює вид діяльності та посади, з якими було пов`язано вчинення злочину.

Так, санкцією ч. 4 ст. 191 КК України передбачено обов`язкове призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» міститься роз`яснення щодо застосування вимог ст. 55 КК України при призначенні додаткового покарання судами, відповідно до яких, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього. Якщо в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК зазначено характер посад або вид діяльності, рішення про призначення додаткового покарання, наведене в резолютивній частині вироку, повинне відповідати змісту цієї санкції.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, тільки у випадку, якщо за цими підставами апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий або його представник.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне вирок щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного їй покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України колегія суддів визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, повне відшкодування завданих збитків.

Колегія суддів вважає, що відсутні обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , передбачені ст.67 КК України.

Колегія суддів, враховуючи сукупність вищевказаних обставин, які визнані судом такими, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченої, вважає, що це свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а тому дають обґрунтовані правові підстави суду апеляційної інстанції призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 191 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої даною нормою закону, у виді штрафу у розмірі 1200 (однієї тисячі двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, вирок щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного їй покарання та ухвалити новий вирок.

Керуючись ст.ст.370, 374, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання та постановити новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України та із застосуванням положень ч. 1 ст.69 КК України призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 1200 (однієї тисячі двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями та грошовими коштами на підприємствах, установах організаціях всіх форм власності на строк 3 роки.

В решті вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2023 року залишити без змін.

Вирок Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5