г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/447/24
Номер провадження 1-кс/213/61/24
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2024 року слідчий суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження №0000040, за ознаками ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, дітей не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , вказав що проживав по АДРЕСА_2 , раніше судимий: 1) 01.10.2018 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) 20.09.2019 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 122, 70 ч. 4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу з клопотанням погодженим з прокурором про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що існують ризики передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, та вважає що обрання більш м`яких запобіжних заходів неможливе.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, зазначила, що обгрунтованими є ризики за п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, також просила не застосовувати альтернативний запобіжний захід.

Підозрюваний просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Підозрюваний пояснив, що співпрацює зі слідством, вину визнає, після інкримінованої події сам викликав швидку допомогу. Зазначив, що переховуватись не буде, сам з`явився до слідчого за викликом. Зазначив, що офіційно не працює, оскільки зараз війна та його з судимостями не беруть на роботу. Вказав, що проживає з матір`ю та бабусею, які будуть його утримувати в разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши сторони, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

У провадженні CВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000040 від 24.01.2024, за ознаками ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи раніше засудженим :

1) 01.10.2018 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі;

2) 20.09.2019 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 122, 70 ч. 4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

23.01.2024, приблизно о 22:30 годині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «проспект Південний» поряд з будинком №26 по пр. Південному в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, побачив свою колишню співмешканку ОСОБА_6 , поряд з якою знаходився ОСОБА_7 , і останні розпивали алкогольні напої. В цей час у ОСОБА_5 на ґрунті ревнощів, раптово виник кримінально-протиправний умисел направлений на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи умисно, і продовжуючи реалізовувати раптово виниклий злочинний умисел, правою рукою затиснутою в кулак, зі значною силою, наніс ОСОБА_7 один удар в в обличчя, від якого останній впав на асфальт спиною, і надалі ОСОБА_5 розуміючи протиправність свої дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи ризик настання тяжких тілесних ушкоджень для потерпілого, нахилився до лежачого на асфальті ОСОБА_7 , і наніс зі значною силою ще два удари правою рукою зігнутою в кулак по обличчю останнього, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми; забою головного мозку 3 ступеню; епідурального крововиливу праворуч, контузій ні вогнеща в лівій скроневій долі, стовбуру мозку, перелому кісток черепа праворуч; забою м`яких тканин голови, коми 3 ступеню.

24 січня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ст. 194 КПК України судом встановлено обгрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому злочині, що підтверджується: витягом з ЄРДР; протоколами допиту свідків та потерпілого; протоколами проведення слідчого експерименту. Протоколом допиту підозрюваного.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкримінований злочин, а саме за ст. 121 ч.1 КК України строк від 5 років позбавлення волі. Злочин відноситься до тяжких злочинів. Підозрюваний не одружений, неповнолітніх дітей не має, не працює. Суд враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, який раніше судимий.

Судом встановлені ризики за ст. 177 КПК України: підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, може вчинити нове кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Ризик переховування обґрунтовується тим, що підозрюваний ніде не працює, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність в нього будь-яких соціальних зв`язків, та можливість зміни ним місцезнаходження з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, і тим самим ухилення від кримінальної відповідальності. Підозрюваний судимий. Прокурором повідомлено, що потерпілий помер вночі та після проведення експертизи можлива зміна кваліфікації на ч.2 ст 121 КК україни, та підозрюваний, розуміючи, що буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі, може ухилитись від слідства та суду, крім того в країні воєнний стан, що збільшує таку ймовірність.

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в справі «W проти Швеції» від 26 січня 1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний будучи раніше судимим, в тому числі за корисливий злочин та злочин проти життя та здоров`я, знову підозрюється у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я; крім того ніде не працевлаштований, є схильним до вчинення злочинів, агресивний, конфліктний, тому є висока імовірність, що може вчинити новий злочин.

Ризик тиску на свідків підтверджується тим, що підозрюваний знайомий зі свідками, проживає з ними в межах одного району; крім того свідок ОСОБА_8 , яка з підозрюваним проживала, характеризує його як агресивну людину, та що він вчиняв відносно неї домашнє насильство, що він конфліктний. Крім того підозрюваний вже був засуджений за злочини проти життя та здоров`я, що також підтверджує даний ризик.

З практики ЄСПЛ вбачаються, принципи конвенційного прецедентного права, як підстави для відмови в звільненні особи з-під варти, а саме ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСППЛ «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969 року; ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя ( рішення ЄСППЛ «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968 року).

Стороною захисту не спростовано вказані ризики. Доказів наявності тісних соціальних зв`язків, що б спростували або зменшили зазначені ризики, суду не надано. Підозрюваний вказував, що йому буде матеріально допомагати матір та бабуся, але відомості про них, про їх доходи та можливість утримання його, - суду не надав. Твердження про добровільне з`явлення до слідчого не спростовує ризик переховування, крім того сторона обвинувачення вказує про смерть потерпілого.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.

Суд зазначає, що на даний час, коли по справі не зібрані всі докази, не проведено всі слідчі дії, та за існування вказаних ризиків, наявні аргументи тільки "проти" звільнення, тобто "за" обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даний захід є необхідним за вказаних обставин.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і особистого зобов`язання не зможуть запобігти ризикам переховування, оскільки він матиме змогу ухилитись від слідства та суду, вчиняти незаконний тиск на свідків, зможе вчиняти кримінальні правопорушення, що посилюється введенням в країні воєнного стану. Особиста порука не може бути застосована, оскільки суду не повідомлено про наявність осіб, які б заслуговували на довіру та поручились за підозрюваного.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи вказане, суд вважає клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107,131,176-178,182, 183-187,193-194.196-197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження № 0000040, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3» строком на 60 (шістдесят) днів.

Визначити часом закінчення строку дії даної ухвали 24.03.2024р.

Виконання ухвали покласти на ВП № 7 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1