Провадження № 1-кп/643/94/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

представника потерпілої: ОСОБА_8 ,

представника потерпілої: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002991 від 21.09.2022, за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Овруч Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Тетлега Чугуївського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 в порядку ст. 338 КПК України змінив обвинувачення щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 162 КК України.

При цьому, прокурором заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби. Вказане клопотання обґрунтовано тим, ОСОБА_4 на цей час обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, за яке передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, що на даний час не відповідає суворості раніше обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисником ОСОБА_6 та захисником ОСОБА_7 також заявлені клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби. Обґрунтовуючи заявлене клопотання захисники посилалися на те, що обґрунтованість висунутого обвинувачення спростовується наданими суду доказами, в т.ч. показами потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Також захисники зазначили, що ризики, які стали підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою взагалі не доведені, а відповідно до позиції Європейського суду з прав людини після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправдуванням тримання під вартою обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_4 також подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що він вже більше року тримається під вартою по сфальсифікованому обвинуваченню у розбійному нападі на свою співмешканку. Протягом строку розгляду справи прокурор ігнорував факти його невинуватості у вчиненні розбійного нападу, і коли суд мав перейти до стадії судових дебатів сторона обвинувачення, затягуючи судовий процес, завила клопотання про відкладення розгляду справи для зміни обвинувачення, намагаючись хоча б чомусь звинуватити ОСОБА_4 . В ходу судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 уточнив своє клопотання та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 також звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з підстав, які є аналогічними тим, що зазначив у своєму клопотанні обвинувачений ОСОБА_4 .

Присутні у судовому засіданні представники потерпілих підтримали подані прокурором та стороною захисту клопотання про зміну обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглянувши подані стороною обвинувачення та стороною захисту клопотання про зміну обраного обвинуваченим запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Положеннями ч. 1 ст. 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

У даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002991 від 21.09.2022 за ч. 4 ст. 187 КК України, ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23.09.2022 щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжувався судом в порядку, визначеному ст. ст. 315, 331 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України. Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У даному випадку, вирішуючи заявлені стороною обвинувачення та стороною захисту клопотання про зміну щодо обвинувачених запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачувалися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з проникненням у житло та з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_12 , яка була безпосереднім очевидцем подій, змінили покази, які надавалися ними на стадії досудового розслідування. У зв`язку з цим, у ході судового розгляду даного кримінального провадження 09.11.2023 року прокурор в порядку ст. 338 ГПК України змінив обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та подав суду обвинувальний акт, в якому висунув ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла, вчиненому з погрозою застосування насильства. Таким чином, наразі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання до 5 років позбавлення волі.

Також судом враховано, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тримаються під вартою з вересня 2022 року, мають зареєстроване місце проживання за вказаними у клопотаннях адресами і можуть на законних підставах там перебувати. Їх матері, які також проживають та зареєстровані за цими адресами, надали суду свої пояснення та підтвердили відповідну можливість і свою згоду на зміну обраного обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про зменшення ризиків, визначених п. 1, 5 ч. 177 КПК України настільки, що вже не виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.

Аналіз відповідних норм КПК України, якими врегульовано питання про обрання, продовження та зміну запобіжного заходу, свідчать про те, що самого обґрунтування обвинувачення та наявності ризиків не достатньо для утримання особи під вартою, крім цього прокурором повинно бути доведено, що на даному етапі не можливо запобігти наявним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність є також однією з засад кримінального провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 КПК України і полягає в тому, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених Кодексом.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

У п. 74 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2021 року справа № 800/331/16 (800/13/16) зазначено, що відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Харченко проти України" та "Лабіта проти Італії", обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Суд також керується положеннями ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості, тому під час розгляду клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту про заміну запобіжного заходу обвинуваченим, судом береться до уваги можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати.

За таких обставин суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту у певний період доби зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та унеможливити реалізацію ризиків, визначених п. п. 1, 5 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати.

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає за можливе змінити обраний у даному кримінальному провадженні запобіжний захід щодо обвинувачених з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, з покладенням на обвинувачених обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки, на переконання суду, такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 200, 201, 202, 331, 369-372, 392, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Клопотання прокурора ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

2.Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

3.Змінити запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002991 від 21.09.2022, з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби за місцем його фактичного мешкання, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби, окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю, а також випадків, пов`язаних з необхідністю надання невідкладної та швидкої медичної допомоги у разі обґрунтованого погіршення стану здоров`я, без дозволу прокурора чи суду.

4.Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися за межі Харківської області без дозволу прокурора чи суду;

- прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні.

5. Клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

6. Змінити запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні № 0002991 від 21.09.2022, з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби за місцем його фактичного мешкання, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби, окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю, а також випадків, пов`язаних з необхідністю надання невідкладної та швидкої медичної допомоги у разі обґрунтованого погіршення стану здоров`я, без дозволу прокурора чи суду.

7. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися за межі Харківської області без дозволу прокурора чи суду;

- прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні.

8. Звільнити обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

9. Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою мають право з`являтися у житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинувачених зобов`язань.

10. Попередити обвинувачених, що в разі невиконання покладених на них цією ухвалою обов`язків, до них може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід, зокрема, тримання під вартою.

11. Копію ухвали негайно вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим, уповноваженій особі ДУ «Харківській слідчий ізолятор».

12. Контроль за виконанням даної ухвали покласти на територіальний підрозділ Національної поліції за місцем відбуття домашнього арешту, направивши на його адресу копію цієї ухвали.

13. Строк дії ухвали суду до 08.01.2024 року включно.

14. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

15. Повний текст ухвали буде проголошено 13.11.2023 року о 08-50 год.

Суддя ОСОБА_1