Справа № 466/6160/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/940/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Броди Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання начальника установи начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_9 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить переглянути ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2023 року.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечила проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є можливою за дотримання таких умов: відбування покарання лише у виді позбавлення чи обмеження волі; наявність певної, визначеної ч. 4 ст. 82 КК України, частини фактично відбутого покарання; наявність даних, які указують на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідні роз`яснення викладені у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» №2 від 26 квітня 2002 року, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення не довів.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений 4 січня 2019 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі.

Згідно з наявною у матеріалах справи характеристикою, за цим вироком ОСОБА_6 відбуває покарання з 17 квітня 2018 року. Перебуваючи із 23 квітня 2018 року в УВП (№19) м. Львів порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією УВП (№19) не заохочувався. У Державну установу «Личаківська виправна колонія (№30) засуджений прибув 13 березня 2019 року. З квітня по листопада 2019 року та з липня по жовтень 2020 року був працевлаштований в цеху №2 (дільниця виготовлення електромереж). З березня 2021 року до червня 2021 року був працевлаштований перукарем лазне-прального комплексу установи. Станом на зараз бере активну участь у роботах з благоустрою установи. За час відбування покарання в установі вимог режиму не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи чотири рази заохочувався. Відповідно до статей 123, 127, 128 КВК України відвідує виховні заходи, які проводяться у виправній колонії. На профілактичному обліку в установі не перебуває, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Згідно з вироком суду передбачене стягнення за проведення експертизи на суму 48 210 гривень, однак постанов про звернення стягнень на доходи боржника в бухгалтерії установи немає.

Окрім цього, 22 грудня 2022 року адміністративною комісією установи ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України.

Сукупність вказаних даних була взята до уваги судом першої інстанції, їм було надано належну оцінку. Зокрема, і тому факту, що для ОСОБА_6 ця судимість є шостою, стосовно нього неодноразово судами застосовувалось покарання у виді позбавлення волі, яке засуджений відбував реально. До ОСОБА_6 також була застосована ст. 4 Закон України «Про амністію» від 6 жовтня 1994 року, крім цього 13 лютого 2008 року його звільняли умовно-достроково на невідбутий термін покарання. Втім, ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та після звільнення з місць позбавлення волі вчинив нові злочини, один з яких спричинив смерть потерпілого.

На думку колегії суддів, працевлаштування ОСОБА_6 в установі могло б свідчити про те, що його поведінка зазнає позитивних змін, однак засуджений протягом усього строку відбуття покарання за цим вироком сумарно працював трохи більше року. При цьому з червня 2021 року і до сьогодні такий не працює, хоча об`єктивних даних, які перешкоджають ОСОБА_6 у працевлаштуванні, як і даних про те, що його стан здоров`я не дозволяє працювати, суду не представлено. Участь ОСОБА_6 у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», як і належне дотримання ним правил перебування в установі, є недостатньо переконливими аргументами для задоволення клопотання про заміну ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким.

На переконання колегії судді, наведене у своїй сукупності дає підстави вважати, що станом на цей час ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що дійсно став на шлях виправлення.

Наведені засудженим в апеляційній скарзі обставини та дані колегія суддів не вбачає підставою для скасування оскарженої ухвали та заміни невідбутої ОСОБА_6 частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов правильного висновку про недоведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання начальника установи начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_9 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі залишити без змін, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4