Справа № 442/2704/23
Провадження № 1-в/442/147/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про призначення покарання за сукупністю вироків в порядку ст.537 КПК України,-

встановив:

Адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду в інтересах засудженого ОСОБА_6 з клопотанням про призначення покарання за сукупністю вироків ( в порядку пункту 11 частини 1 статті 537 КПК України), в якому просить:

- призначити ОСОБА_6 покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року по справі № 1309/3314/12 та Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року по справі № 452/3434/18 за сукупністю вироків;

- при визначенні строку остаточного покарання зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення:

1) За вироком Залізничного районного суду м. Львова з 27 червня 2011 року по 08 грудня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

2) За вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області з 29 червня 2018 року.

Вказує, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року у справі № 452/3434/18 ОСОБА_6 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено покарання - дванадцять років позбавлення волі, початок відбуття покарання за даним вироком 29 червня 2018 року. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року вказаний вирок було залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення. Таким чином, вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року набрав законної сили.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року, ОСОБА_6 був визнаний винуватим у вчиненні низці злочинів, та йому було призначено покарання - одинадцять років три місяці позбавлення волі, початок відбування покарання за даним вироком 27 червня 2011 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2017 року зазначений вирок було залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення. В той самий день його було звільнено з під варти у «зв`язку з відбуттям покарання».

При цьому слід взяти до уваги те, що строк його попереднього ув`язнення, який повинен ОСОБА_6 бути зарахований в строк покарання з 27 червня 2011 року по 08 грудня 2017 року за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII складає дванадцять років триста двадцять вісім днів. Таким чином, строк попереднього ув`язнення, який підлягав ОСОБА_7 зарахуванню в строк покарання був більше призначеного йому покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року на один рік і вісім місяців.

Ухвалою Верховного Суду України від 28 лютого 2019 року (справа № 1309/3314/12, провадження № 51-141км 18) скасовано ухвалу Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2017 року і направлено справу на новий апеляційний розгляд.

За таких умов, враховуючи положення ст.4 Кримінально - виконавчого Кодексу України (КВК України), слід вважати, що вирок Залізничного районного суду м. Львова не набрав законної сили і втратив своє правове значення у частині як висновків про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, так і щодо призначення покарання. Оскільки вказаний вирок не набрав законної сили, ОСОБА_6 не може вважатися таким, що відбув покарання за цим вироком.

При повторному розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року, ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року зазначений вирок був знов залишено без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення. Таким чином, вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року набрав законної сили лише 27 квітня 2022 року.

Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання особа вчинила новий злочин.

Відповідно до ст.4 КВК України підставою виконання і відбування покарання є вирок суду, який набрав законної сили. За таких умов, особа не може вважатися такою, що відбула покарання за вироком, якій не набрав законної сили, оскільки такій вирок не підлягає до виконання. Те що ОСОБА_6 було звільнено з-під варти з залу Львівського апеляційного суду 08 грудня 2017 року у «зв`язку з відбуттям покарання» не має в даному випадку жодного правового значення, оскільки обвинувальний вирок, за яким ОСОБА_6 було призначене покарання 11 (одинадцять) років 3 (три) місяці позбавлення волі був скасований судом касаційної інстанції і. таким чином, не набрав законної сили. Отже, на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 не вважався засудженим за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року і як слід ОСОБА_6 не можна вважити таким, що відбув за цим вироком покарання.

За таких умов, відповідно до положень кримінального процесуального законодавства України і ст.4 КВК України, вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року у справі № 1309/3314/12 не набрав законної сили, тобто не набув властивості загальнообов`язковості та не підлягав до виконання на час ухвалення вироку Самбірським міськрайонним судом Львівської області 19 серпня 2020 року у справі № 452/3434/18.

За наявності вищевказаних обставин суд при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання за зазначеними двома вироками повинен застосувати положення ст.71 КК України, тобто призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків. При цьому, не має значення, що вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року, було залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року, оскільки цей вирок набрав законної сили після набрання законної сили вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області 21 квітня 2021 року.

Отже, в даному випадку, суд повинен призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків. При цьому, у визначенні строку остаточного покарання за вироками Самбірського міськрайонного суду Львівської області та Залізничного суду м. Львова суд повинен зарахувати строк попереднього ув`язнення. При зарахуванні строку попереднього ув`язнення слід виходити з того, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду України від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17), в разі, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовувати заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, оскільки цей Закон має ультраактивну (переживаючу) дію.

Таким чином, при визначенні остаточного покарання за двома вироками, ОСОБА_6 слід зарахувати строки попереднього ув`язнення в строк покарання, а саме:

1) з 27 червня 2011 року по 08 грудня 2017 року строк попереднього ув`язнення в строк покарання слід рахувати за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року;

2) з 29 червня 2018 року за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року.

Отже, строк попереднього ув`язнення з 27 червня 2011 року по 08 грудня 2017 року складає 6 (шість) років 153 (сто п`ятдесят три) дня, що за правилами ч,5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року дорівнює 12 (дванадцяти) рокам 328 (триста двадцяти восьми) дням позбавлення волі. Цей строк обов`язково повинен бути врахований при визначенні ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив. Вказав, що підстав для об`єднання вироків немає, оскільки засуджений ОСОБА_6 вже відбув покарання за одним із них.

Вивчивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року, ОСОБА_6 було засуджено за ч.4 ст.187, ст..257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.309, 70 КК України до покарання у виді одинадцять років три місяці позбавлення волі, початок відбування покарання - 27 червня 2011 року. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 червня 2011 по 12 грудня 2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2017 року зазначений вирок було залишено без змін. ОСОБА_6 звільнено з під варти із зали суду у зв`язку із відбуттям призначеного покарання.

Ухвалою Верховного суду від 28.02.2019 ухвалу Апеляційного суду Львівського області від 08 грудня 2017 року, зокрема, щодо ОСОБА_6 скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27.04.2022 вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року залишено без змін. Вважати ОСОБА_6 таким, що відбув призначене йому вироком суду покарання.

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді дванадцять років позбавлення волі, початок відбуття покарання - 29 червня 2018 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року вказаний вирок було залишено без змін.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.537, ч.2 ст.539 КПК України, питання про застосування покарання за наявності кількох вироків під час виконання вироків вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок. Визначаючи порядок застосування покарання засудженому, стосовно якого є не приведений у виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній вирок, суд шляхом винесення ухвали про призначення покарання за наявності декількох вироків встановлює загальний розмір покарання, що підлягає відбуванню.

Оскільки ОСОБА_6 відбув покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року, то підстав для застосування покарання за наявності кількох вироків, суд не вбачає, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про призначення покарання за сукупністю вироків в порядку ст.537 КПК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду впродовж семи днів з дня її оголошення через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1