Справа №487/3853/23
Провадження №1-кс/487/3909/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000249 від 21.06.2023, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2023 до канцелярії Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення слідчого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч, 1 ст. 433 КК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000249 від 21.06.2023, з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, що унеможливлюють розгляд скарги в порядку п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України. Підставами у заяві зазначено, що слідчим суддею ОСОБА_3 під час розгляду матеріалів кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000249 від 21.06.2023 щодо застосування та продовження строку дії запобіжного заходу висловлювалась позиція щодо наявності в матеріалах кримінального провадження даних, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433 КК України.

Статтями 80, 81 КПК України передбачено право судді на заяву про самовідвід та процесуальний порядок вирішення такої заяви.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності визначається за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Надаючи оцінку викладеним в заяві про самовідвід обставинам, суд погоджується з тим, що слідчий суддя ОСОБА_3 не може брати участь у розгляді скарги на повідомлення про підозру ОСОБА_5 , оскільки надавала оцінку доказам та висловлювалась щодо обґрунтованості підозри у цьому кримінальному провадженні.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення слідчого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч, 1 ст. 433 КК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000249 від 21.06.2023.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.09.2023, скаргу передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_3 .

Скарга захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 11.07.2023 по кримінальному провадженню внесеному до ЄДРДР за № 0000249 від 21.06.2023 р., мотивована незаконністю та необґрунтованістю повідомлення про підозру, оскільки викладені у ній обставини не відповідають матеріалам кримінального провадження, відсутністю в діях ОСОБА_5 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слідчим суддею ОСОБА_3 , якій передано на розгляд вказану скаргу, у кримінальному провадженні № 0000249 висловлювалась думка щодо обґрунтованості підозри у відповідності до вимог ст. ст. 194, 199 КПК України під час розгляду клопотань про обрання та продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 .

Вказані обставини, на думку суду, можуть викликати сумніви в неупередженості слідчого судді при розгляді цієї скарги.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Враховуючи викладене, з метою зняття будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді при розгляді скарги, заява про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000249 від 21.06.2023 задовольнити.

Відвести слідчого суддю Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_3 від розгляду скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення слідчого про підозру від 11.07.2023 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000249 від 21.06.2023 (справа №487/3853/23, провадження №1-кс/487/3665/23.

Справу №487/3853/23, провадження №1-кс/487/3665/23 передати до канцелярії Заводського районного суду м. Миколаєва для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1