Справа № 643/837/24
Провадження № 1-кп/643/398/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 4206, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:

26.01.2024 до Московського районного суду м. Харкова в порядку ст. 291 КПК України надійшов обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, для розгляду.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 стосовно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком застосування до 02.02.2024 включно, визначена сума застави у розмірі 134200 гривень.

Ухвалою суду від 26 січня 2024 року по справі призначене підготовче судове засідання.

Прокурор просила призначити справу до судового розгляду, посилаючись на те, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, дане кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова.

Від обвинуваченого заперечень щодо призначення справи до судового розгляду не надійшло.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає можливим кримінальне провадження призначити до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи примирення у порядку ст.ст.468-469 КПК України до суду не надходило. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова.

Відповідно до ст. 27 КПК України, кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні.

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у максимальному розмірі для кримінальних правопорушень такої категорії 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обгрунтування клопотання зазначила, що 05.12.2023 о 15 годині 42 хвилини ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 07.12.2023 ухвалою Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою включно до 02.02.2024. Підозра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № від 05.12.2023 обгрунтована та підтверджується обраними в ході досудового розслідування доказами. Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею. Одночасно, вказане клопотання узгоджується з позицією Європейською Суду з прав людини. що наведена в чисельних рішеннях («НІечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета обрання запобіжного заходу підозрюваному полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання для того, щоб запобіжний захід по обгрунтованій підозрі був, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, як і не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою обрання запобіжною заходу є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Також зазначила, що наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення як загальної складової підстави застосування запобіжного заходу у чинному кримінально-процесуальному законодавстві та у практиці Європейського Суду з прав людини розуміється як наявність "розумної підозри", тобто добросовісною, заснованою на сукупності наявних на даний момент доказів припущення про вчинення цією особою кримінального правопорушення. Ступінь доведеності підозри на цьому етапі провадження не є обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається. Таким чином, на думку сторони обвинувачення, є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений може: переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 130 епізодів кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, тобто тяжких злочинів. Крім того, ОСОБА_4 не має у місті Харкові міцних соціальних зв`язків, не одружений, батьки мешкають в іншій області України, мешкає у м. Харкові в тимчасово орендованій квартирі, постійного місця мешкання та реєстрації в м. Харкові не має. Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначили, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova ( Бекчиєв проти Молдови). Вчинити інші кримінальні правопорушення аналогічної категорії, з метою незаконною збагачення, оскільки ОСОБА_4 не має законних джерел отримання заробітку, не працює, будь-яких виплат від держави не отримує, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з метою незаконного збагачення, припинення його протиправної діяльності не було наслідком добровільного волевиявлення останнього, а є наслідком діяльності правоохоронних органів. Відповідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів. як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст.ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком застосування до 02.02.2024 включно, з можливістю внесення застави у розмірі 134200 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. Санкція частини 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не працевлаштований та не має офіційних джерел отримання прибутку, не має постійного місця мешкання в м. Харкові та стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів проти здоров`я населення.

Разом з цим, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд не вбачає, оскільки не спростовує висновків суду щодо доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, які є тяжкими кримінальними правопорушеннями, особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш суворого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, а саме збільшення розміру застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить на час розгляду клопотання 242240 грн.

Разом з тим, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає за необхідне залишити ОСОБА_4 без змін визначений слідчим суддею розмір застави в розмірі 134200,00 грн., та вважає її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, оскільки прокурором необгрунтовані підстави для збільшення розміру застави.

При цьому, в разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Більш того, даних про неможливість ОСОБА_4 перебувати під вартою в умовах СІЗО, матеріали, надані суду, не містять.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню в частині продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

В іншій частині в задоволенні клопотання прокурора в частині визначення розміру застави суд відмовляє за його необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 183 ч.2 п.4, 177, 178, 181, 182, 197, 205, 314-316, 331, 376 ч.2 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова на 07.02.2024 р. об 11.00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового розгляду.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою).

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначення застави у максимальному розмірі задовольнити частково.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на шістдесят днів, тобто до 29 березня 2024 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 134200 (сто тридцять чотири двісті) гривень 00 коп., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Харківській області; код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/отримувача: UA 0006674) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з постійного місця проживання в м. Харкові без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене законом покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомляти суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суду про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися з м. Харкова без дозволу суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самим обвинуваченим обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Встановити строк дії ухвали до 29 березня 2024 року включно.

В іншій частині в задоволенні клопотання прокурора в частині визначення розміру застави відмовити.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повну ухвалу суду оголосити о 13.00 год. 02 лютого 2024 р.

Суддя ОСОБА_1