Справа № 372/2556/23
Провадження № 1-кп-276/23
В И Р О К

іменем України

14 вересня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 05.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нижня-Стинава, Стрийського району Львівської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17.01.2023 приблизно о 15 год. 55 хв., гр. ОСОБА_6 знаходячись в приміщенні будинку, який знаходиться на території земельної ділянки з кадастровим номером :04:009:0105 власник якої є ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, під час воєнного стану, оголошеного на підставі Указу Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 та затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 «Про запровадження воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу викрав електроплиткоріз «TSW230N-920 220В/1200Вт довжина різу 930мм, круг 230*25,4мм», 2020 року виготовлення який належить ТОВ «КЛІР СЕРВІС», директором якого є ОСОБА_7 .

Своїми діями, ОСОБА_4 завдав матеріальний збиток на суму 20 881, 43 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе у вказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю, дав показання, що відповідають обставинам вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема показав, що він 17.01.2023 року працюючи за наймом у ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 не отримавши заробітну плату був змушений здійснити крадіжку електроплиткоріза та кругу до нього які належали ТОВ «КЛІР СЕРВІС». Розмір шкоди завданої потерпілому не заперечив, у вчиненому щиро кається та просив суд суворо його не карати, та не позбавляти волі, оскільки відповідні висновки він для себе зробив. Цивільний позов, визнав частково, в частині стягнення з нього майнової шкоди в розмірі 20881 грн. 43 коп.

Представник потерпілого в судовому засіданні цивільний позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, та просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України роз`яснивши обвинуваченому положення цієї статті, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки жодним учасником процесу не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального проступку та визначені обвинуваченням обставини.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, наявність обставин, пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжусь покарання, з врахуванням ст.ст. 50, 65 КК України, суд вважає можливим призначення покарання обвинуваченому в межах передбачених санкцією ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, усвідомив протиправність своїх дій та негативно ставиться до вчиненого, позицію прокурора, та представника потерпілого, які вважали за доцільне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, ураховуючи відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих обставин, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України із покладенням на нього обов`язків, визначених в ст. 76 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової, або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20881 грн. 43 коп., які підтверджені відповідними доказами, та визнаються обвинувачем, а тому саме в такій сумі слід задовольнити позовні вимоги та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого вказану суму. Зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

За змістом п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.48 постанови № 10 Пленуму ВССУ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст.120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу, частиною 2 даної статті передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.

У разі ухвалення обвинувального вироку, відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а оскільки потерпілим не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження їх сплати (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), то в задоволенні вимоги про стягнення судових витрат з обвинуваченого в розмірі 10000 грн., необхідно відмовити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ТОВ «КЛІР СЕРВІС» до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «КЛІР СЕРВІС» - 20 881 грн. 43 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В задоволенні решти вимог, відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1