Номер провадження: 11-кп/819/65/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001252 від 11.10.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2021 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Донецької області, громадянина України, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 26.11.2020 вироком Херсонського міського суду Херсонської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України з урахуванням ухвали Херсонського апеляційного суду, із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці, звільнений 27.08.2021 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

Обвинуваченого вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта на загальну суму 686,48 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.

Вирішено питання про речові докази.

Міра запобіжного заходу - особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 09.10.2021 близько о 18:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину «ЕВА» № 1204 ТОВ «РУШ», розташованого за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 114-Ж, переслідуючи прямий умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, повторно, шляхом вільного доступу зі стелажу з декоративною косметикою, попередньо сховавши до кишені своєї куртки, здійснив крадіжку належного ТОВ «РУШ» товару вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/122-21/6716-ТВ від 18.10.2021 року, даного Херсонським НДЕКЦ МВС України, станом на 09.10.2021 могла складати 274 грн. 00 коп. Після чого, не розрахувавшись, покинув приміщення магазину та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 274 грн.00 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку в частині призначення покарання з підстав його невідповідності тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування доводів указує про те, що він має хворих батьків, а також сам має хронічні захворювання та СНІД.

Просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та призначити йому покарання у виді громадських робіт або штрафу.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Матеріалами справи підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю визнав себе винним в обсязі висунутого обвинувачення.

Оскільки він та інші учасники судового розгляду справи не заперечували проти скорочення дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, суд обмежився тільки допитом обвинуваченого ОСОБА_7 та дослідженням письмових матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, а тому учасники судового розгляду тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

Що ж до доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Згідно зі ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який має постійне місце проживання, на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, офіційно не працевлаштований, немає постійного доходу, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано повне визнання вини та щире каяття, яке виразилося у тому, що в судовому засіданні обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого та намір не вчиняти подібних дій у майбутньому.

З урахуванням цих конкретних обставин справи та даних про особу винного, суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення ОСОБА_7 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді арешту на строк 3 місяці у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим через його суворість, як про це стверджує апелянт, не має.

Ті обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, як такі, що, на його думку, дають підстави для пом`якшення покарання, зокрема, що він має хворих батьків наявність у нього захворювань, то вони не спростовують висновки суду щодо достатності призначеного йому покарання, яке є співмірним обставинам вчиненого кримінального правопорушення та відповідає положенням ст.50,65 КК України.

Вид та розмір застосованого покарання не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Покарання у виді громадських робіт, яке апелянт просить йому призначити, буде недостатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи його негативну репутацію та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Що ж до доводів обвинуваченого про застосування до нього покарання у виді штрафу, то колегія суддів вважає, що вони є безпідставними, оскільки санкція ч.2 ст.185 КК України не передбачає такого покарання як штраф.

З огляду на викладене вище, підстав для пом`якшення покарання та зміни вироку в частині призначення покарання, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

Даних, які б свідчили про те, що в кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2021 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4