12.01.2024
Справа № 639/5437/20
1-кс/642/144/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву ОСОБА_3 про відвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

Судді Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 системою авторозподілу надійшла заява захисника ОСОБА_3 про відвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .

На обгрунтування заяви зазначено, що ухвалою від 30.11.2023р. до ОСОБА_3 суддя ОСОБА_6 застосувала привід у зв`язку із неявкою у судове засідання та не повідомлення про причини неявки, а також застосувала привід до обвинуваченої ОСОБА_8 . Проте не застосувала привід до обвинуваченої ОСОБА_7 , хоча у справі відсутні заяви ОСОБА_7 і в ухвалі зазначено, що зі слів адвоката остання перебуває за кордоном і не змогла купити квитки. Хоча, ОСОБА_7 була повідомлена про час та місце розгляду справи за 20 днів і мала можливість придбати квиток і прибути до суду. У матеріалах справи є відомості, що адвокат ОСОБА_7 ОСОБА_9 зі своєю підзахисною не спілкується, а тому суддя у своїй ухвалі від 30.11.2023 вказала неправдиву інформацію. Суддя проігнорувала заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та адвоката ОСОБА_5 про перенесення справи та вказала в ухвалі неправдиву інформацію, що від ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ніяких заяв не поступало. Жодних повісток заявниця не отримувала, а про дату судового засідання дізналася від адвоката 29.11.2023 та не мала часу щоб приїхаи, оскільки у зв`язку із війною виїхала з країни, про що адвокат повідомив суддю. Також, суддя зазначила адвокату 14.12.2023, що вона не застосовує привод до ОСОБА_7 , тому що ОСОБА_7 домовилася із прокурором та суддею про угоду, тобто є зговір між суддею, прокурором та ОСОБА_7 і суддя є заінтересованою в результатах судового провадження. Заявниця має сумніви у неупередженості і об`єктивності судді ОСОБА_6 і з цього приводу також подала скаргу до Вищої ради правосуддя.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою заяву підтримала та зазначила, що ухвалою судді ОСОБА_6 до неї застосовано привід, при цьому зазначено, що нею будь-яких заяв не подавалося, але у справі є її заява про перенесення судового засідання, однак суддя не прийняла це до уваги. При цьому до обвинуваченої ОСОБА_7 привід не застосовано Вона виїхала за кордон у березні 2022 року у зв`язку з тим, що її будинок був зруйнований. У неї не вистачає грошей для прибуття у м.Харків у судове засідання. Суддя зазначає адвокату, що з ОСОБА_7 є домовленість про угоду. Також суддя не надає їй можливості брати участь у засіданні у режимі відеоконференції. Окрім того, знаючи про дану заяву про відвід, суддя призначила нову дату розгляду справи.

ОСОБА_4 заяву про відвід підтримала та вказала, що суддею щодо неї застосовано привід, однак будь-яких повісток на її адресу не надходило, вона з дитиною знаходиться за кордоном, дитину залишити не може. Крім того, у Харкові в неї немає житла. До цього вона проживала у ОСОБА_3 . До обвинуваченої ОСОБА_7 привод не застосовувався. У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 зазначив, що з останньою немає зв`язку, а в ухвалі суду вказано, що та не змогла з`явитися. Усе це свідчить про необ`єктивність судді.

Захисник ОСОБА_5 заяву підтримав та зазначив, що захищає інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і він неодноразово подавав судді клопотання про участь обвинувачених у режимі відеоконференції, у задоволенні яких суддя відмовила, хоча було зазначено, що обвинувачені не можуть приїжджати, оскільки у ОСОБА_4 є малолітня дитина, а будинок ОСОБА_3 пошкоджений. При цьому не зрозуміло, з яких підстав до обвинувачених було застосовано привід, який суд застосував з власної ініціативи. Обвинувачена ОСОБА_7 хоче укласти угоду, тому суддя прокурор та обвинувачена ОСОБА_7 вступили у зговір щодо укладення такої угоди. При цьому суддя допомагає ОСОБА_7 , щоб виділити матеріали стосовно неї у окреме провадження. Він вважає виділення матеріалів стосовно однієї обвинуваченої неможливе і є штучним. Також, суддя вказувала, що у разі неприбуття, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будуть оголошені у розшук. У цьому всьому вбачається упередженість та зацікавленість судді.

Прокурор, потерпіла ОСОБА_10 , представник потерпілої ОСОБА_11 , обвинувачена ОСОБА_7 , її захисник ОСОБА_9 , подали заяви про розгляд заяви про відвід у їх відсутність де просили відмовити у задоволенні відводу.

Суддя ОСОБА_6 надала заяву про розгляд відводу у її відсутність де вказала, що відвід не обгрунтований.

Суд, вислухавши захисника ОСОБА_5 та обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , перевіривши заяву про відвід судді ОСОБА_6 , вважає що вона не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонностімає визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону № 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Частина 1 ст. 75 КПК України містить перелік обставин, які унеможливлюють участь судді у кримінальному провадженні, пунктом 4 якої передбачені інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

При розгляді заяви про відвід, суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо дій головуючого судді. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.

З заяви вбачається, що ОСОБА_3 фактично висловлює незгоду із винесеною ухвалою про привід обвинувачених та відмову у дозволі на дистанційну участь обвинувачених у режимі відеоконференції. Ухвалення процесуального рішення про привід обвинувачених, які не з`явилися у судове засідання, а також вирішення питання щодо можливості дистанційної участі у судовому засіданні, не може свідчити про упередженість, необ`єктивність або зацікавленість судді у розгляді справи.

Надання правової оцінки дотриманню кримінального процесу під час постановлення ухвал суддею є повноваженнями апеляційної та касаційної інстанцій.

Посилання ОСОБА_3 на змову судді, прокурора та іншої обвинуваченої не підтверджена жодним доказом. Обізнаність судді про можливе укладення угоди між прокурором та обвинуваченою не можна вважати особистою зацікавленістю у розгляді кримінального провадження або підставою для необ`єктивного чи упередженого ставлення до інших обвинувачених. Укладення угоди зі стороною обвинувачення є правом обвинуваченого та прокурора.

За таких обставин, викладені у заяві припущення ОСОБА_3 не можуть свідчити про упередженість, необ`єктивність або особисту зацікавленість судді ОСОБА_6 у результатах розгляду кримінального провадження.

В зв`язку із цим, заява про відвід задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, -

П О С Т АН О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 12.01.2024р.

Суддя: ОСОБА_1