УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) та його захисника адвоката ОСОБА_6 , перекладача - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000385 від 01.05.2023 року:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, громадянина Азербайджану, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000385 від 01.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022, оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. В подальшому строк проведення зазначеної мобілізації продовжено.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995.

Разом з тим, статтею 1 Закону України від 04.11.1991 № 1777-XII «Про державний кордон України» зазначено, що Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Відповідно до ст. 9 Закону «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

У відповідності до ст. 11 Закону «Про державний кордон України», особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України від 05.11.2009 № 1710-VI «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Досудовим розслідуванням установлено, що у період часу з 2022 по 2023 роки, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 , після введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану і розуміючи заборону виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, прийняв для себе рішення організувати незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом і прагненням до незаконної наживи, вирішив незаконно переправляти осіб через державний кордон України, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, достовірно знаючи, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_10 у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено військовий стан, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 організував діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України та розробив відповідний злочинний план, який полягав: підшукуванні та вербуванні осіб, які бажають залишити територію України через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова, яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, організація перевезення вказаних осіб до місць незаконного перетину державного кордону, підшуканні та наданні місця для очікування, спостереження за прикордонними загонами.

Усвідомлюючи, що реалізація злочинного плану, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова, особам яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, потребує залучення інших осіб, які будуть виконувати його вказівки щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою отримання незаконного прибутку невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 залучив у грудні 2023 року, точну дату в ході досудового розслідування не встановлено, до злочинної діяльності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невстановлену особу на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не був обізнаний про сумісні злочинні дії ОСОБА_13 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_11 .

В ході зазначеного, в жовтні місяці 2023 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 , через телеграм канал «Выезд, Въезд, решение проблем» підшукав ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (який в подальшому був залучений до проведення негласних слідчих (розшукових) дій) якому повідомив про можливість перетину державного кордону поза пунктом пропуску за грошову винагороду в розмірі 4500 доларів США, де 1000 доларів США необхідно було перевести на «Binance» (в якості авансу для початку розмови), а решту віддати безпосередньо перед перетином державного кордону, за вказівкою.

В подальшому, ОСОБА_14 погодився на запропоновані умови невстановленої особи на ім`я ОСОБА_9 та отримавши у період часу з 21.06 год. до 21.12 год. 16.12.2023 в месенджері «телеграм» повідомлення від останнього із зазначенням банківських карток за №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , на які у подальшому, за вказівкою « ОСОБА_9 » перевів грошові кошти у розмірі 36800 гривень.

Після цього, 20.12.2023, ОСОБА_14 , за вказівкою невстановленої особи на ім`я ОСОБА_9 прибув до ОСОБА_15 та орендував номер в готелі, де за наказом останнього чекав дзвінок від невстановленої особи на ім`я ОСОБА_11 , які повинен був надавати подальші вказівки.

В подальшому, приблизно о 14.21 годині 21.12.2023, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_11 зателефонувала в месенджері «телеграм» ОСОБА_14 та вказала про необхідність прибуття через одну годину на Центральний автовокзал, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, 58 та чекати, коли його заберуть на автомобілі.

Далі, біля 15.20 год. 21.12.2023, ОСОБА_14 , виконуючи вказівки невстановленої особи на ім`я ОСОБА_11 , прибув на транспортному засобі «таксі» на автостоянку біля Центрального автовокзалу, де біля 15.30 год. його та ще трьох осіб чоловічої статті, а саме: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 забрав на своєму автомобілі марки «BMW», моделі «520І», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_18 .

Після цього, ОСОБА_18 , знаходячись за кермом автомобіля марки «BMW», моделі «520І», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , проінструктував ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , а саме сказав дотримуватися легенди, що ОСОБА_18 таксист, на блокпостах вести себе спокійно, не задавати зайвих питань, вимкнути телефони, а він забезпечить їх безперешкодний проїзд блокпостів, та в подальшому їх передасть іншому водію, який довезе до точки перетину державного кордону, що знаходиться поза межами пункту пропуску.

В подальшому, ОСОБА_18 , з метою реалізації свого протиправного умислу на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи з прямим умислом, будучи обізнаними із способами та порядком перевірки транспортних засобів співробітниками правоохоронних органів та Національної гвардії України, ТЦК СП, використовуючи автомобіль марки «BMW», моделі «520І», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , з метою недопущення виявлення ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , перевіз їх оминаючи блокпости та доставив до іншого автомобіля, який в подальшому мав перевезти останніх до державного кордону.

Після цього, біля 19.07 год. 21.12.2023 ОСОБА_18 , з метою реалізації свого злочинного умислу на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи з прямим умислом, будучи обізнаними із способами та порядком перевірки транспортних засобів співробітниками правоохоронних органів та Національної гвардії України, ТЦК СП, на автомобілі марки «BMW», моделі «520І», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , перевіз ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 до смт. Ширяєво Одеської області, де ті за вказівкою ОСОБА_4 пересіли до автомобіля марки «RAV 4», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та з пасажиром ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в подальшому були зупинені співробітниками правоохоронних органів.

Так, 21.12.2023 о 22.41 год., зазначені незаконні дії ОСОБА_4 були викриті працівниками правоохоронних органів, після чого останній на своєму автомобілі марки «BMW», моделі «520І», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 намагався втекти, але був затриманий в с. Нові Маяки Березівського р-ну, Одеської області.

Однак, зазначені незаконні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та невстановлених осіб, на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_11 були викриті працівниками правоохороних органів, та їх незаконна діяльність припинена співробітниками правоохоронних органів.

За вищевикладених обставин, 22.12.2023 року ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України затримано органом досудового розслідування та останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керування такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні останнім тяжкого кримінального правопорушення, характер вчиненого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні:

-прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, просив застосувати відносно ОСОБА_13 заставу як альтернативний запобіжний захід, що перевищує розмір, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України;

-захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_20 підозри та відповідно недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, адвокат ОСОБА_6 зазначив, що заявлений стороною обвинувачення розмір застави є непомірним для його підзахисного, а також просив врахувати міцність соціальних зв`язків останнього, оскільки ОСОБА_18 одружений, має постійне місце проживання, за яким й зареєстрований.

З огляду на вищевикладене захисник просив застосувати відносно підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту.

-підозрюваний повідомив, що з підозрою не згоден, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на його думку, є необґрунтованим, а тому останній заперечував проти його задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

При розгляді зазначеного клопотання у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 22.12.2023 року ОСОБА_20 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_21 інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується: протоколами допиту свідків; протоколом затримання ОСОБА_4 , який затриманий безпосередньо після ймовірного вчинення кримінального правопорушення; протоколом обшуку автомобіля марки «BMW», моделі «520І», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 від 21.12.2023, який належить ОСОБА_20 та на якому він перевозив осіб ймовірно з метою їхнього незаконного перетину державного кордону.

Слідчий суддя суд вважає, що вищевказані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_21 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що на теперішній час ОСОБА_18 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_21 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_18 є громадянином Республіки Азербайджан, що в умовах правового режиму воєнного стану на території України надає останньому право безперешкодного перетину державного кордону України.

З огляду на те, що підозрюваний ознайомлений з відповідним клопотанням про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відповідними додатками, долученими до нього, в яких наявні протоколи допиту свідків, й відповідно в яких зазначені анкетні дані вказаних осіб, з огляду на ту обставину, що у випадку подальшого направлення відносно підозрюваного ОСОБА_4 обвинувального акту до суду, свідки ймовірно будуть допитуватися безпосередньо судом, слідчий суддя приходить до переконання про достатність підстав для прийняття висновку щодо наявності ризику можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на вказаних осіб, з метою зміни ними своїх показів, в цілях подальшого уникнення підозрюваним передбаченої законом відповідальності ( п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, слідчий суддя враховує твердження прокурора в судовому засіданні, що станом на теперішній час у кримінальному провадженні не встановлено та не допитано всіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також вони не допитані в судовому засіданні, що, на думку слідчого судді, додатково підтверджує обґрунтованість доводів сторони обвинувачення щодо існування вищевказаного ризику.

В частині існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення не долучено до матеріалів клопотання та не надано у судовому засіданні відповідних підтверджень щодо того, що ОСОБА_18 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та/або того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряються обставини, що останній може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень. При цьому, слідчий суддя не може залишити поза увагою те, що згідно обставин даного кримінального провадження ОСОБА_18 ймовірно обізнаний про місце розташування офіційних пунктів пропуску через державний кордон України, місця найбільш безперешкодного незаконного перетину державного кордону, а тому, слідчий суддя погоджується із твердженнями сторони обвинувачення, що не виключаються спроби повторного вчинення вказаної корисливої кримінально протиправної поведінки останнім.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що ризику, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється на теперішній час є актуальним.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, формальними та такими, що нівелюють саму мету застосування запобіжного заходу, якою у тому числі є необхідність виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_21 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_20 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану кримінального правопорушення, пов`язаного з організацією незаконного перетину Державного кордону особами, яким заборонений виїзд за межі країни після початку 24.02.2022 року військової агресії російської федерації.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначені розміру застави, враховує те, що ОСОБА_18 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з організацією незаконного перетину Державного кордону за матеріальну винагороду, ймовірно скоєному під час воєнного часу, вчинення вказаного кримінального правопорушення викликає певний негатив в суспільстві, та військовозобов`язаних осіб, враховуючи обставини імовірного вчинення кримінального правопорушення у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої абзацом п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Слідчий суддя враховуючи викладені обставини, прийшов до висновку, що відносно підозрюваного є доцільним застосування запобіжного заходу з призначенням застави у розмірі 186 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 499 224 гривень.

На думку слідчого судді, саме вказаний розмір застави буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000385 від 01.05.2023 року ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 ( ОСОБА_22 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 17.02.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_21 ) обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 186 (сто вісімдесят шість) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_22 ) строком до 17.02.2024 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_20 ( ОСОБА_22 ), що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1