Справа № 489/3941/20
Кримінальне провадження №1-кп/489/321/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 р. м. Миколаїв

Вступна частина

Ленінський районний суд м. Миколаєва, головуючий суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2

Об`єднані кримінальні провадження 0000436 від 10.02.20, 0000440 від 14.04.21.

Обвинувальні акти про вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 309 КК України стосовна ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючому, судимому 13.10.2020 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік, мешканець АДРЕСА_1

Сторони: прокурор ОСОБА_4 обвинувачений ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

10.02.2020 о 05:55 ОСОБА_3 маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру на території квіткового ринку, біля квіткового кіоску № НОМЕР_1 , таємно шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон "Хуавей 6", який належить ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на суму 4000 грн.

14.04.2021 в неустановлений час ОСОБА_3 перебуваючи на території Інгульського району м. Миколаєва, керуючись умислом направленим на незаконне придбання наркотичних засобів для особистого вживання, без мети збуту, у неустановленої особи, незаконно придбав наркотичний засіб - метадон, вагою 0,0839 г., яку поклав до лівої зовнішньої кишені куртки та став незаконно зберігати при собі без мети збуту, для особистого вживання. Цього ж дня о 15:25 біля дороги за адресою: вул. Чайковського, 13 в м. Миколаєві ОСОБА_3 добровільно видав співробітникам поліції із вказаної кишені куртки згорток чорного кольору, в якому знаходився наркотичний засіб - метадон, вагою 0,0839 г.

Дії ОСОБА_3 за епізодом від 10.02.2020 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Кваліфікуюча ознак «повторність», яка інкримінована пред`явленим обвинуваченням, підлягає виключенню. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 14.09.2020 року (справа № 591/4366/18, провадження № 51-1122кмо20): єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні. В інших випадках повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні. Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Однак, у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні.

Попередні судимості ОСОБА_3 на час ухвалення Заводським районним судом .м Миколаєва вироку від 13.10.20 були погашені і покарання йому призначено за вчинену в період з 16 по 17.03.2020 кваліфіковану крадіжку (ч. 3 ст. 185 КК України). Обвинувального вироку за раніше вчинені злочини стосовно ОСОБА_3 наразі не має.

Тобто на час скоєнні крадіжки в даному провадженні повторності не існувало.

Кваліфікація ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів визначена правильно.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинувачені визнав, дав покази, які йому відповідають, пояснив, що телефон в подальшому продав незнайомій жінці, щиро покаявся.

Його вина в скоєним злочину підтверджується також письмовими доказами.

За епізодом від 10.02.2020: заявою ОСОБА_5 про крадіжку у неї біля 6 години ранку 10.02.20 належного їй телефону «Хуавей 6» вартістю 4000 грн. з квіткового павільйону № НОМЕР_1 по проспекту Миру, довідкою про вартість телефону на вказану суму, змістом протоколу від 10.08.2020 огляду диску з записами з внутрішніх та зовнішніх камер відео спостереження квіткового павільйону № НОМЕР_1 , де зафіксований процес крадіжки ОСОБА_3 , змістом проколу впізнання від 10.08.2020 ОСОБА_6 , де вона впізнала ОСОБА_3 як чоловіка який їй продав на ринку 10-11.03.2020 телефон «Хуавей-6».

За епізодом від 14.04.2021: рапортом працівника поліції від 14.04.21 про виявлення в ході проведення заходів попередження злочинів 14.04.2021 о 15:25 ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , який повідомив, що має при собі наркотичний засіб, змістом протоколу огляду місця події, де зафіксовані аналогічні обставини і видача ОСОБА_3 згортку з невідомою речовиною. Відповідно до змісту протоколу огляду 01.06.21 дисків із записами з нагрудних камер поліцейських, на них зафіксована послідовність дій з виявлення ОСОБА_3 і до видачі, з його слів, наркотичної речовини. Згідно висновку експертизи від 05.05.21 у даному згортку міститься наркотичний засіб - метадон, вагою 0,0839 г.

Вчинені кримінальні правопорушення відносяться кримінальних проступків. Обставин, що обтяжують покарання немає. Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття. У нарколога та психіатра на обліку не перебуває. Характеризується посередньо.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене суд вважає, що достатнім покаранням, з урахуванням вчинення кримінального проступку в період іспитового строку, є позбавлення волі.

У відповідності до висновку ОП ККС від 25.06.2018 в справі № 511/37/16-к: коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу. У кримінально-правовій ситуації, коли вчинення нового злочину в період іспитового строку стає фактичною підставою для визнання (скасування) призначеного за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого звільнялась особа, таким що належить відбувати реально, його самостійне виконання при застосуванні ч. 4 ст. 70 КК не допускається за наявності підстав для подальшого призначення остаточного покарання за правилами ч. 1 ст. 71 вказаного Кодексу.

Об`єднана палата ККС ВС у постанові від 23.09.2019 у справі 199/1496/17 дійшла висновку про те, що кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. При цьому оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

Ситуація аналогічна даній справі вирішувалась ККС ВС 01.02.22 у справі № 953/5086/20.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід в даному провадженні не обирався.

Питання про речові докази, підлягають вирішенню на підставі ст.100 КПК України.

Резолютивна частина

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання - 1 рік 6 місяців обмеження волі.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, скоєних ОСОБА_3 у відповідності до цього вироку за ч. 1 ст. 185 КК України та у відповідності до вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.10.2020 за ч.3 ст. 185 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком більш суворим призначеним вироком від 13.10.2020, призначити покарання 3 роки позбавленні волі і із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання - 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю цього вироку щодо проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.10.2020, та з переведенням на підставі ст. 72 КК України менш суворого виду покарання в більш суворий вид остаточно визначити покарання ОСОБА_3 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком - 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи 1029,72 грн.

Речові докази: оптичні носії зберігати в матеріалах судового провадження, сейф-пакет із залишками наркотичного засобу (квит. 790) - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів.

Суддя ОСОБА_1