Справа № 302/1929/23
Провадження № 1-кп/302/181/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2023смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я кримінальне провадження відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Долина Долинського району Івано-Франківської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 29.05.2023 року Міжгірським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 травня 2023 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, до покарання у виді 200 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став і знову скоїв кримінальне правопорушення, а саме, умисно, без поважних на те причин, з метою ухилення від покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, у виді громадських робіт 200 годин, ухилявся від даного покарання. В подальшому, 14 липня 2023 року ОСОБА_4 був поставлений на облік в Хустському районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та письмово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання. Однак, не зважаючи на призначене вироком покарання, в період з 18 вересня 2023 року по 25 вересня 2023 року, 29 вересня 2023 року, із 02 жовтня 2023 року по 05 жовтня 2023 року та із 09 жовтня 2023 року по 20 жовтня 2023 року ОСОБА_4 умисно ухилився від відбування покарання без поважних причин, тобто не виконував громадські роботи, та не зважаючи на неодноразові його попередження про кримінальну відповідальність, заходів до виконання вказаного вироку не вжив.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України визнав повністю, проти фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті не заперечує, кваліфікацію інкримінованого кримінального проступку не оспорює та пояснив суду, що вироком вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 травня 2023 року він був засуджений за ч.1 ст.125 КК України, до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Після цього поставлений на облік у територіальному органі пробації, де йому видали направлення до селищної ради для відбуття громадських робіт, також йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, попередили про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання. Громадські роботи він відпрацьовував на цвинтарі, виконував їх до 18.09.2023 року, однак далі не міг з`являтися на роботу у зв`язку із сімейними обставинами. Та ОСОБА_4 пояснив, що він народився в багатодітній сім`ї, має по лінії матері рідну сестру ОСОБА_6 , 2008 року народження, яка за станом свого здоров`я потребувала тривалого лікування. Він доглядав за меншою сестрою, оскільки їх матір виїхала за межі України, у Чеську Республіку на заробітки. Сестра ОСОБА_7 знаходилася на амбулаторному лікуванні, у лікарні не перебувала, так як лікувалася вдома. Будь-яких медичних документів на підтвердження поважних причин неявок на виконання громадських робіт він не має. У скоєному щиро розкаюється. Підтвердив, що частину громадських робіт 56 годин він не відпрацював, докази поважності причин невідбуття даного виду покарання у нього відсутні. Та запевнив суд, що належні висновки для себе він зробив та подібного не повториться. Просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Суд також враховуються вимоги ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. У відповідності до ст.65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, судимість за яке на теперішній час не знята та не погашена у встановленому законом порядку, проте певних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя та яке, відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків,

Разом з тим, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, в ході судового розгляду кримінального провадження активно сприяв встановленню істини по даному кримінальному провадженню, що суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в ході судового розгляду даного кримінального провадження судом не встановлено.

Крім того, на теперішній час ОСОБА_4 ніде не працює, регулярного доходу та постійного джерела прибутку не має, стійкі соціальні зв`язки відсутні: ОСОБА_4 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, непрацездатні особи на його утриманні не знаходяться, на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра ОСОБА_4 не перебуває. Крім того, ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та чітко визначене місце проживання, за яким характеризується позитивно, за характером спокійний, в побуті скромний, добросусідські відносини підтримує, скаргу від сусідів не надходило, що вбачається з характеристики Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області за вих..№ 02-11/1577 від 13.10.2023 року.

Таким чином, враховуючи зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його молодий вік, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, ОСОБА_4 заслуговує на покарання у виді арешту мінімальним строком, визначеним санкцією ч.2 ст.389 ККУкраїни та положеннями ст.60 КК України.

Відповідно до відомостей ДУ «Центр пробації Хустського районного сектору в Закарпатській області за вих..№39/6/2378-23 від 06.11.2023, згідно графіку виходу на роботу, ОСОБА_4 , фактично відпрацював 144 години громадських робіт та відповідно до табелю, станом на 25.10.2023 року залишилося не відпрацьованими 56 годин громадських робіт.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити за сукупністю вироків, на підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, з урахуванням положень п.4 ч.1 ст.72 КК України, з огляду на які при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

На думку суду, призначення такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Вимога додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений. Арешт на майно не накладався. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

У ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу суд також не вбачає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 366-371, 373-376, 395, 532, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на один місяць.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 травня 2023 року у виді 56 годин громадських робіт, що відповідає 7 (семи) дням арешту, та остаточно призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді арешту строком на один місяць сім днів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу ОСОБА_4 не обирати.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_9