У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 рокуСправа № 634/766/21 Провадження № 1-кс/634/11/23

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в смт Сахновщина заяву ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду кримінальному провадженні № 634/766/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 345 КК України,-

встановив:

В провадженні судді Сахновщинського районного суду Харківської області ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження № 634/766/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 345 КК України.

28.11.2023 року обвинуваченим ОСОБА_5 подано до суду заяву про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду вказаного кримінального провадження.

Заява про відвід судді обґрунтована тим що, суддя ОСОБА_7 не може брати участь в розгляді кримінального провадження і підлягає відводу, так як в діях судді ОСОБА_7 та в її поведінці вбачаються ознаки неупередженості та обвинувальної спрямованості, яку вона відкрито та наглядно продемонструвала. Так в судовому засіданні 31.10.2023 року розглядалось клопотання подане захисником ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте судом вказане клопотання безпідставно відхилено. Відмовляючи у задоволенні клопотання суддя фактично проігнорувала вимоги КПК України та науково - правовий висновок вчених Науково - дослідного інституту вивчення проблем злочинності імені академіка В.В. Сташиса Національної академії правових наук У країни. Суддя ОСОБА_7 також повідомила, що сторона захисту може зазначене вище питання щодо закриття кримінального провадження висвітлювати у своїй апеляційній скарзі на вирок суду. Отже, суддя чітко дала зрозуміти, що обвинувальному вироку відносно ОСОБА_5 бути. Також, ОСОБА_7 вирішила призначити дати судових засідань на два місяці вперед, при цьому щоб справу слухати на три рази на неділю, та безліч разів на місяць, а наприклад у грудні 2023 призначила дати засідань 5,6,7,8 числа. Крім того, суддя у змові з прокурором на власний розсуд планують судові засідання, при цьому не ставить до відома сторону захисту. Так, провівши допит потерпілих, які прибули до суду на 10 годин, суддя розпорядилася запросити в судову залу свідків, при цьому сказавши, що переходимо до допиту свідків, в той час, як в попередньому судовому засіданні не узгоджувався допит свідків. Згідно даних «Електронного суду» на цей день свідки не викликалися окрім потерпілих, та у захисника були всі вагомі підстави знати та планувати свій час, що свідки в судове засідання не прибудуть. Адвокат заперечували проти допиту свідків, оскільки до допиту не готова, бо про їх допит дізналася вже в судовому засіданні, але суддя на законні вимоги адвоката не реагувала, та в грубій формі в присутності свідків образливо відповіла адвокату, що він не готовий як завжди до засідання. А головне, перед початком судового засідання, секретар судового засідання не повідомляла, що свідки прибули в судове засідання на 10.00 годин та не повідомляла, що вони не прибули. Зайшовши до судової зали свідки, після спливу двох годин на питання адвоката на яку годину їх викликали в судове засідання та хто повідомили, що їх викликали на 12.00 годин прокурор, тобто прокурор з суддею узгоджують дати виклику осіб, планують свій час, в той час як засідання призначено на 10.00 годин. Отже, в діях судді вбачаються ознаки упередженості та обвинувальної спрямованості.

Суддя ОСОБА_7 , участі у судовому засіданні не приймала, пояснення щодо заявленого відводу не надала.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 81 КПК України, відсутність у судовому засіданні учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду заяви про відвід судді, у зв`язку з чим вказана заява розглянута без їх участі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні при розгляді заяви про відвід просила у задоволені заяви відмовити, оскільки обставини визначені нормами КПК України для відводу судді відсутні, а інші зазначені в заяві підстави для відводу є надуманими.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив заяву про відвід судді ОСОБА_7 задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні вважала, що заява про відвід судді ОСОБА_7 підлягає задоволенню, оскільки обставини викладені в заяві свідчать про її упередженість та обвинувальну спрямованість при розгляді кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали заяви про відвід судді приходить висновку.

Відповідно до ст.75 КПК України, суддя, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичом чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.

Згідно ч.1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

При вказаних обставинах суддя, слідчий суддя підлягає відводу.

Вимогами ч. 5 ст. 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивований.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, необхідно у кожній окремій справі вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його небезсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (FerrantelliandSantangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Як встановлено судом, заявлений відвід не містить належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження неупередженості судді ОСОБА_7 .

Доводи ОСОБА_5 про упередженість судді у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України по суті є незгодою з процесуальним рішенням судді, постановленим під час розгляду кримінального провадження, що жодним чином не може свідчити про упередженість судді або його зацікавленість в розгляді кримінального провадження.

Крім того, посилання заявника, що суддя ОСОБА_7 повідомила в судовому засіданні, що сторона захисту може питання щодо закриття кримінального провадження висвітлювати у своїй апеляційній скарзі на вирок суду, що свідчіть про її обвинувальну спрямованість є безпідставним.

Оскільки, за результатами розгляду кримінального провадження судом ухвалюється вирок, який згідно ст. 373 КПК України може бути виправдувальний або обвинувальний.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають.

Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Також, факт планування суддею ОСОБА_7 судових засідань без узгодження зі стороною захисту не може свідчити про її упередженість у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, судовим розглядом не встановлено а обвинуваченим не надано належних доказів на підтвердження обставин, що викликають обґрунтований сумнів в неупередженості судді ОСОБА_7 , які б були підставою для відводу.

На підставі викладеного, заява про відвід судді ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 376 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду кримінальному провадженні № 634/766/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 345 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: