Справа № 742/1407/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/498/23
Категорія - ч.1 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000063 за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта середня, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 755,12 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини, у невстановлений час, місці та спосіб, у невстановленої особи, незаконно придбав психотропну речовину обіг якої обмежено - «Амфетамін», яку незаконно зберігав у невстановленому місці для подальшого незаконного збуту.

23 січня 2023 року близько 11:00 год., перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, отримав від ОСОБА_11 , який був залучений в якості покупця для проведення оперативної закупки, грошові кошти в сумі 600 грн та в подальшому близько 12 години, перебуваючи на лоджії 6 поверху вищевказаного будинку, умисно, незаконно, передав (збув) останньому полімерний прозорий пакет із вмістом всередині порошкоподібної речовини білого кольору, яка згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, №СЕ- 19/125-23/774-НЗПРАП від 24.01.2023, є психотропною речовиною обіг якої обмежено - «Амфетаміном», маса «Амфетаміну» становить 0,1867 г.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування скарги послався на те, що місцевий суд безпідставно розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у спрощеному порядку, на підставі ст.349 КПК України. Як слідує з показань, обвинувачений фактично визнав свою провину лише у збуті психотропної речовини. Тоді як органом досудового розслідування ОСОБА_8 також обвинувачується ще й в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, котрі просили вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався у вироку на те, що обвинувачений визнав повністю свою провину та підтвердив обставини вчиненого ним злочину.

Згідно з ч.3, 4 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Така правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 02 лютого 2021 року (справа №640/4713/19).

Крім того, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі №521/11693/16-к, щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст.91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

За змістом ч.1 ст.351 КПК України, допит обвинуваченого починається з пропозиції головуючого надати показання щодо кримінального провадження, після чого обвинуваченого першим допитує прокурор, а потім захисник. Після цього обвинуваченому можуть бути поставлені запитання потерпілим, іншими обвинуваченими, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим і суддями. Крім того, головуючий має право протягом всього допиту обвинуваченого ставити йому запитання для уточнення і доповнення його відповідей.

З матеріалів судового провадження вбачається, що суд першої інстанції, встановивши факт визнання обвинуваченим ОСОБА_8 вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, та обговоривши питання щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, ухвалив провести розгляд кримінального провадження у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України.

З журналу судового засідання від 17.04.2023 та відеозапису вказаного судового засідання слідує, що обвинувачений ОСОБА_8 був допитаний у судовому засіданні головуючим суддею, надав пояснення щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, та провину в його скоєнні визнав у повному обсязі.

Надалі на пропозицію головуючого судді поставити обвинуваченому запитання з приводу обставин вчинення ним злочину, таким правом скористались прокурор та захисник ОСОБА_7 . Після чого, головуючий суддя повторно спитав в ОСОБА_8 , чи все правильно зазначено в обвинувальному акті, на що останній знову підтвердив свою провину у вчинені кримінального правопорушення та щиро каявся.

Тобто, всупереч доводам прокурора, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції здійснено допит обвинуваченого у відповідності до вимог ч.4 ст.349 та ст.351 КПК України.

До того ж, обвинувачений та його захисник у суді апеляційної інстанції зазначили, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, не заперечував фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, правильно розумів та усвідомлював зміст обставин злочину, в якому обвинувачується та правові наслідки розгляду справи за спрощеною процедурою в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Крім того, у судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що амфетамін він придбав і зберігав як для власного вживання, так і з метою подальшого збуту. Про це він заявляв і в суді першої інстанції. Свою провину визнав повністю, а тому не заперечував щодо проведення судового розгляду в місцевому суді у спрощеному порядку.

Отже, зазначені обставини надавали суду першої інстанції законні підстави провести судовий розгляд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Більш того, колегія суддів звертає увагу, що стороною захисту вирок суду першої інстанції не оскаржується, що вказує на згоду ОСОБА_8 та його захисника з викладеним у ньому обвинуваченням, визнаного судом доведеним.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог ст.349 КПК України є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4