Справа № 404/5002/23
Номер провадження 1-кп/404/283/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому кримінальне провадження № 0000103 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кіровограда, українки, громадянки України, непрацюючої, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , раніше судимої: 21.02.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт; 18.09.2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 01.11.2019 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року та 3 місяців позбавлення волі; 16.12.2019 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі; 24.12.2021 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2023 року, близько 10-00 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 перебувала в квартирі АДРЕСА_2 , куди її та її знайому ОСОБА_6 запросив ОСОБА_7 . В ході їхнього спілкування потерпілий ОСОБА_7 надав ОСОБА_5 належну йомубанківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , задля того, щоб остання придбала алкогольні напої та продукти харчування. ОСОБА_5 виконала вказівку ОСОБА_7 , придбала вказані товари, однак в подальшому у неї виник умисел на привласненнявказаної банківської картки, яка є офіційним документом, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами з даної картки. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , з корисливих спонукань, привласнилабанківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаними діями ОСОБА_5 скоїла привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

В подальшому, 04.01.2023 року, ОСОБА_5 , під час дії воєнного стану на території України, запровадженого згідно указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 757/2022 від 07.11.2022 року, затвердженого Законом України від 16.11.2022 року № 2738-ІХ, використовуючи раніше привласнену банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , та усвідомлюючи можливість здійснення торгівельних операцій без підтвердження PIN-коду, перебуваючи: о 15-13 годині в магазині «АТБ маркет» по вулиці Пашутінській, 71 у місті Кропивницькому; в період часу з 15-55 години по 15-57 годину в магазині «Shelfi» по вулиці Великій Перспективній, 31/36 у місті Кропивницькому; в період часу з 16-44 години по 16-49 годину та в період часу з 18-52 години по 19-16 годину в магазині «Файно Маркет № 143» по вулиці Пляжева, 1 у місті Кропивницькому, з корисливих спонукань, усвідомлюючи, що за допомогою вказаної вище банківської картки можливе здійснення торгівельних операцій без підтвердження PIN-коду, без дозволу власника карти, здійснила розрахунки карткою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 за придбаний товар, на суму відповідно 438 гривень 10 копійок, 903 гривні, 1133 гривні 60 копійок та 1105 гривень 30 копійок, чим завдала потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 3580 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_5 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, визнала частково та пояснила, що в січні 2023 року вона проживала в квартирі АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_8 . Так, 04.01.2023 року, близько 10-00 години, вона прибирала біля під`їзду вказаного будинку. В цей час повз неї проходив раніше не знайомий їй ОСОБА_7 , який запросив її додому спожити разом алкогольні напої. На вказану пропозицію вона погодилась, водночас повідомила, що хоче запросити ще свою подругу, на що останній погодився. В подальшому, покликавши ОСОБА_6 , вони втрьох направились додому до ОСОБА_7 . Так, прямуючи до місця проживання ОСОБА_7 , останній попрохав її здійснити купівлю алкогольних напоїв та продуктів харчування, надавши при цьому свою банківську картку для здійснення оплати вказаних товарів. На зазначену пропозицію вона пішла в магазин «Файно маркет», а потерпілий ОСОБА_7 та ОСОБА_6 очікували її на вулиці. В подальшому, придбавши необхідні товари та прийшовши до потерпілого додому, вони почали вживати алкогольні напої. Через деякий час потерпілий ОСОБА_7 знову попросив її сходити в магазин та придбати алкогольні напої і продукти, надавши свою банківську картку. На вказане прохання вона погодилась та пішла до магазину, а ОСОБА_6 залишилась вдома разом з потерпілим. Здійснивши чергову покупку, вона направилась з магазину додому до потерпілого. В цей час, перебуваючи на вулиці, вона зустріла ОСОБА_6 , яка повідомила їй, що потерпілий ОСОБА_7 почав до неї чіплятись, у зв`язку з чим вона, дочекавшись, коли останній пішов до вбиральні, викрала належний йому мобільний телефон та залишила його домоволодіння. При цьому, ОСОБА_6 неодноразово повідомляла їй, що потерпілий перебуває в стані алкогольного сп`яніння та може чіплятися до неї, а тому до нього додому краще не повертатись. Почувши вказане від ОСОБА_6 , вона розгубилась та вирішила не повертатись до квартири ОСОБА_7 . В подальшому, вони прийшли до себе додому та через деякий час ОСОБА_6 , знаючи, що банківська картка не повернута потерпілому, запропонувала їй піти по магазинам та придбати необхідні їм товари, розраховуючись його банківською карткою, на що вона погодилась. Так, разом з ОСОБА_6 вони вирушили до магазинів та витратили всі наявні кошти на банківській картці потерпілого ОСОБА_7 у спосіб та за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, за встановленими судом вищевказаними фактичними обставинами справи, підтверджується наступними доказами, дослідженими в ході судового розгляду, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачену ОСОБА_5 знає певний час, оскільки вони разом проживали в її квартирі, при цьому повідомила, що обвинувачена ніде не працювала, а відтак не мала власних джерел доходів. Так, в першій половині дня 04.01.2023 року ОСОБА_5 прибирала в під`їзді. В цей час її помітив потерпілий ОСОБА_7 , який повертався з магазину та запросив її додому спожити разом алкогольні напої. На вказану пропозицію ОСОБА_5 погодилась та запросила її піти разом з ними. Спочатку вони вживали алкогольні напої на вулиці, а згодом втрьох пішли до потерпілого ОСОБА_9 додому, де на кухні продовжили спілкуватись, грати в настільні ігри та споживати алкогольні напої. Через деякий час потерпілий ОСОБА_7 надав ОСОБА_5 свою банківську картку жовтого кольору, задля того, щоб остання сходила в магазин та придбала алкогольні напої і продукти, на що ОСОБА_5 погодилась. Приблизно через сорок хвилин ОСОБА_5 повернулась та вони продовжили розпивати разом алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_5 пішла додому, сказавши, що незабаром повернеться, а вони з потерпілим продовжили спілкування. Через півтори години, коли потерпілий пішов у вбиральню, вона також вирішила піти додому. В цей же день, вони з обвинуваченою вирішили піти за покупками. Так, разом з ОСОБА_5 вони купували продукти харчування в магазинах, а також одяг. Розраховувалась за покупки обвинувачена ОСОБА_5 шляхом прикладання банківської картки до терміналу, оскільки картка була безконтактною та нею можна було розраховуватись без введення пін-коду у разі, якщо сума покупки не перевищувала 500 грн. Про те, що дана банківська картка не належить обвинуваченій, вона не знала. Вказані продукти харчування вони принесли додому та спожили, а одну пару штанів обвинувачена ОСОБА_5 подарувала їй;

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення від 06.01.2023 року, згідно з яким останній просить притягнути до відповідальності невідомих осіб жіночої статті, які 03.01.2023 року в період часу з 10-00 години по 13-00 годину, шляхом вільного доступу заволоділи його банківською карткою АТ «Ощадбанк», з якої без його дозволу списали грошові кошти (а.п. 12-13, т. 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2023 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 04.01.2023 року перебувала в якості гостя в його квартирі за адресою: АДРЕСА_4 (а.п. 28-29, т. 1);

- заявою ОСОБА_7 від 05.01.2023 року, відповідно до якої останній просить долучити до матеріалів кримінального провадження виписку по картковому рахунку з АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 (а.п. 30; т. 1);

- протоколом огляду предметів від 25.01.2023 року, в ході якого оглянуто виписку по картковому рахунку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 (а.п. 31-37; т. 1);

- випискою по картковому рахунку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , якою підтверджується оплата товарів у магазинах, зазначених в обвинувальному акті (а.п. 31-37; т. 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2023 року, згідно з яким ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_5 , як особу з якою він перебував у гостях у ОСОБА_6 04.01.2023 року по АДРЕСА_3 , та з якою ходив за покупками у магазин «Файно Маркет» (а.п. 48-50, т. 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2023 року, згідно з яким ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка разом з нею 04.01.2023 року перебувала в гостях у чоловіка похилого віку, де ОСОБА_5 викрала належну останньому банківську картку (а.п. 66-68, т. 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2023 року, в ході якого свідок ОСОБА_6 показала за яких обставин ОСОБА_5 вчинила вищевказані кримінальні правопорушення, при цьому сутність цих обставин відповідає її показанням, наданим в судовому засіданні (а.п. 231-235, т. 1);

- протоколом огляду предмету та перегляду відеозапису від 26.01.2023 року з долученим компакт-диском, на якому зафіксовано, як 04.01.2023 року о 15-10 годині, до касової зони магазину «АТБ», що по вулиці Пашутинській, 71 в місті Кропивницькому підходить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У подальшому, о 15-12 годині цього ж дня, ОСОБА_5 здійснює розрахунок за допомогою банківської картки жовтого кольору шляхом прикладання останньої до терміналу (а.п. 71-75, 78, т. 1);

- протоколом огляду предмету та перегляду відеозапису від 24.01.2023 року з долученим компакт-диском, на якому зафіксовано, як 04.01.2023 року о 15-55 годині, до касової зони магазину «Шелфі», що по вулиці Великій Перспективній, 31/36 в місті Кропивницькому підходить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У подальшому, о 15-57 годині цього ж дня, ОСОБА_5 здійснює розрахунок за допомогою банківської картки жовтого кольору шляхом прикладання останньої до терміналу (а.п. 81-82, 84, т. 1);

- протоколом огляду предмету та перегляду відеозапису від 24.01.2023 року з долученим компакт-диском, на якому зафіксовано, як 04.01.2023 року о 16-39 годині, до приміщення магазину «Файно-маркет № 143», що по вулиці Пляжевій, 1 в місті Кропивницькому зайшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У подальшому, о 16-42 годині цього ж дня, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з товарами йде до касової зони, де здійснює розрахунок за допомогою банківської картки. Після чого, о 16-44 годині ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знов повертаються до товарної зали, де обирають товари та о 16-48 годині та о 16-49 годині, ОСОБА_5 на касовій зоні розраховується за покупки за допомогою банківської картки. У подальшому, цього ж дня о 18-46 годині, до приміщення вказаного магазину зайшла ОСОБА_5 разом з чоловіком, після чого о 18-52 годині та о 18-53 годині ОСОБА_5 розраховується за придбаний товар. Згодом, цього ж дня о 19-11 годині до приміщення вказаного магазину зайшла ОСОБА_5 , обрала товари та пройшла до касової зони, де здійснила розрахунок за допомогою банківської картки жовтого кольору, шляхом прикладання останньої до терміналу (а.п. 87-99, 102, т. 1).

З огляду на викладене, вищевказане обвинувачення визнається судом доведеним.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, як привласненняофіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Водночас суд вважає неправильною кваліфікацію органом досудового розслідування дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 357 КК України за такою ознакою як викрадення офіційного документа, оскільки з фактичних обставин справи встановлених судом, вбачається, що офіційний документ (банківську картку) потерпілий ОСОБА_7 передавав у відання ОСОБА_5 , задля того, щоб вона здійснила розрахунки за покупки продуктів харчування. Тобто, обвинувачена ОСОБА_5 не здійснювала викрадення вказаної банківської картки, оскільки вона була добровільно надана їй потерпілим. Втім, у подальшому обвинувачена ОСОБА_5 не повернула вказану банківську картку, яка їй не належала, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами з даної картки, а тому її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Разом з тим, ОСОБА_5 висунуто обвинувачення:

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за таких обставин.

04.01.2023 року, близько 10-00 години, більш точного часу не встановлено, під час дії воєнного стану на території України, згідно указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 757/2022 від 07.11.2022 року, затвердженого Законом України від 16.11.2022 року № 2738-ІХ, ОСОБА_5 перебувала в квартирі АДРЕСА_2 , куди її запросив ОСОБА_7 . Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 помітила мобільний телефон «Samsung A50 4/64 GB», синього кольору. В цей момент у неї виник умисел на викрадення даного мобільного телефону. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, таємно викрала мобільний телефон «Samsung A50 4/64 GB», синього кольору, вартістю 3850 гривень, який належав ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Отже, стороною обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд вважає за необхідне виправдати обвинувачену ОСОБА_5 за фактом таємного викрадення мобільного телефону «Samsung A50 4/64 GB», належного потерпілому ОСОБА_7 , у зв`язку з недоведеністю вчинення нею даного кримінального правопорушення.

Так, обвинувачена ОСОБА_5 не визнала свою вину за обвинуваченням у таємному викраденні мобільного телефону «Samsung A50 4/64 GB», належного ОСОБА_7 , при цьому пояснила, що вказаний мобільний телефон вона не викрадала, а натомість його викрала ОСОБА_6 , з якою в той день вони разом відпочивали у потерпілого вдома. Так, потерпілий ОСОБА_7 в ході вживання алкогольних напоїв, на своєму мобільному телефоні показував їй та ОСОБА_6 фотознімки. В подальшому, потерпілий попросив її сходити в магазин та придбати алкогольні напої і продукти. На вказане прохання ОСОБА_5 погодилась та пішла до магазину, а ОСОБА_6 залишилась вдома разом з потерпілим. Здійснивши чергову покупку, вона направилась з магазину додому до потерпілого. В цей час, перебуваючи на вулиці, вона зустріла ОСОБА_6 , яка повідомила їй, що потерпілий ОСОБА_7 почав до неї чіплятись, у зв`язку з чим вона, дочекавшись, коли останній пішов до вбиральні, викрала належний йому мобільний телефон та залишила його домоволодіння.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що в ході вживання алкогольних напоїв разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за місцем проживання останнього, мобільний телефон ОСОБА_7 лежав на столі, а у подальшому чи лежав він на столі чи ні, вона не пам`ятає. В подальшому, повернувшись додому вона помітила, що там перебували її чоловік ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , яка пішла з домоволодіння ОСОБА_7 раніше. Перебуваючи у неї вдома обвинувачена ОСОБА_5 подарувала їй телефон, повідомивши, що це телефон потерпілого ОСОБА_7 . У свою чергу, отримавши вказаний телефон від обвинуваченої, вона вирішила віддати його ОСОБА_12 через те, що мала перед ним боргові зобов`язання. При цьому наголосила, що вона не знала чи вкрала ОСОБА_5 вказаний мобільний телефон потерпілого чи можливо він їй його подарував.

Решта заявлених стороною обвинувачення свідків допитана судом не була, оскільки стороною обвинувачення, на виконання вимог ч. 3 ст. 23 КПК України, не забезпечена присутність даних свідків під час судового розгляду з метою реалізації права сторони захисту на їх допит перед незалежним та неупередженим судом, при цьому судом вживались всі можливі процесуальні заходи забезпечення їх участі під час судового розгляду.

Стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, надані суду для дослідження, а судом безпосередньо досліджені наступні письмові докази:

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2023 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 04.01.2023 року перебувала в якості гостя в його квартирі за адресою: АДРЕСА_4 (а.п. 28-29, т. 1);

- заяву ОСОБА_12 від 10.01.2023 року, відповідно до якої останній видав працівникам поліції мобільний телефон «Samsung A50» синього кольору, який отримав 04.01.2023 року в якості подарунка від ОСОБА_6 (а.п. 52, т. 1);

- протокол огляду місця події від 10.01.2023 року, в ході якого у приміщенні КРУП ГУНП оглянуто та вилучено мобільний телефон «Samsung», виданий ОСОБА_12 (а.п. 51, т. 1);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2023 року, згідно з яким ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 04.01.2023 року віддала йому мобільний телефон «Samsung A50» у зв`язку із боргом (а.п. 57-59, т. 1);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2023 року, згідно з яким ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 04.01.2023 року в квартирі по АДРЕСА_5 перебувала разом із знайомою ОСОБА_6 , під час того, як остання віддала йому мобільний телефон «Samsung A50» (а.п. 60-62, т. 1);

- висновок судової товарознавчої експертизи № 240/23-27 від 27.01.2023 року, відповідно до якої ринкова вартість представленого на експертизу мобільного телефону «Samsung A50 4/64 GB» становить 3850 грн. (а.п. 105-107, т. 1).

В розпорядженні суду відсутні достатні докази, які б підтверджували, що саме ОСОБА_5 вчинила викрадення мобільного телефону, належного потерпілому ОСОБА_7 .

Сукупність досліджених та перевірених судом доказів, з урахуванням положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, свідчить, що вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не доведена.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року в справі Кобець проти України суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.

Так, обвинувачена ОСОБА_5 не визнала свою вину та заперечила факт викрадення мобільного телефону потерпілого ОСОБА_7 . При цьому вказала, що вказаний мобільний телефон потерпілого викрала саме ОСОБА_6 , з якою вони разом перебували у потерпілого вдома.

Потерпілий під час досудового слідства не вказав на жодну особу, як на таку, що викрала в нього мобільний телефон, оскільки не був очевидцем таких подій.

До суду потерпілий з`являтись відмовився.

Натомість, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила показання обвинуваченої та пояснила, що мобільний телефон потерпілого їй подарувала саме ОСОБА_5 .

Таким чином, в даному випадку має місце противага показань обвинуваченої та свідка, а відповідно і сумніви в доведеності обвинувачення.

Вказані сумніви не усунуті шляхом дослідження інших доказів по справі, наданих суду стороною обвинувачення, з яких неможливо зробити висновок про винуватість обвинуваченої, а навпаки вбачається, що саме ОСОБА_6 надала ОСОБА_12 мобільний телефон в якості погашення нею боргових зобов`язань перед останнім.

Таким чином, всі сумніви щодо доведеності винуватості суд тлумачить на користь обвинуваченої.

З огляду на викладене, дотримуючись меж висунутого обвинувачення, суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає визнанню невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та виправданню за ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом таємного викрадення мобільного телефону «Samsung A50» у зв`язку знедоведеністю вчинення нею даного кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченої про те, що остання, привласнивши банківську картку ОСОБА_7 , здійснювала розрахунки за придбані товари у магазинах «АТБ», «Шелфі» та «Файно маркет» спільно з ОСОБА_6 , не приймаються судом до уваги, з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. При цьому, під час судового розгляду знайшли підтвердження індивідуально вчинені саме обвинуваченою неправомірні дії, описані судом як встановлені фактичні обставини справи, а питання вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб не ставилось стороною обвинувачення в обвинувальному акті.

При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує, що вона вчинила кримінальний проступок та тяжкий злочин,особу винної, яка характеризується посередньо, раніше судима.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є щире каяття у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку.

Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, покарання у виді штрафу та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, покарання у виді позбавлення волі, що з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень та особи обвинуваченої в повній мірі відповідає меті покарання.

Приймаючи до уваги, що вироком Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24.12.2021 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, і вона вчинила нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 78 КК України призначити їй покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта необхідно стягнути з обвинуваченої на користь держави лише в розмірі, який пов`язаний з доведеним обвинуваченням в суді, що відповідає вимогам ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та виправдати за ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом таємного викрадення мобільного телефону «Samsung A50 4/64 GB», належного ОСОБА_7 , у зв`язку з недоведеністю вчинення нею вказаного кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.12.2021 року, призначити ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити той же тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 01.06.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 3020 гривень 48 копійок.

Речові докази: диски з відеозаписами з камер спостереження, виписку по картковому рахунку зберігати при матеріалах справи; мобільний телефон «Samsung A50 4/64 GB» та коробку від нього залишити ОСОБА_7 .

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд міста Кіровограда, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда ОСОБА_1 .