Справа № 450/2024/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/932/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.4 ст. 190 КК України, -

встановила:

вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 4ст. 190 КК України та призначено йому основне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 , від відбування призначеного основного покарання із встановленням іспитового строку 3 (три) роки за умови не вчинення ним протягом цього строку нового злочину.

У відповідності до вимог п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 20.08.2021 року, на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0181, загальною площею 2,0000 га категорія земель та цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами с. Лани Перемишлянського району Львівської області - скасовано.

Вирішено питання з судовими витратами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , 22.05.2020 року більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у Бібрській міській раді Перемишлянського району Львівської області за адресою Львівська область, Львівський район, м. Бібрка, вул. Тарнавського, 22, усвідомлюючи те, що він вже скористався правом на отримання безоплатно у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви, спрямовані на заволодіння земельною ділянкою комунальної форми власності, шляхом обману, звернувся із письмовою заявою до Бібрської міської ради Львівської області про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2.0000 га з кадастровим номером :02:000:0181, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Лани, Перемишлянського району, Львівської області, при цьому, достовірно усвідомлюючи, що він подав неправдиві відомості про те, що відповідно до ст. 116 ЗК України, не використовував у минулому право безоплатної приватизації земельної ділянки з даним цільовим призначенням.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_6 посадовими особами Бібрської міської ради Львівської області, які не були обізнані із намірами заявника на заволодіння земельною ділянкою шляхом обману, забезпечено прийняття рішення № 2093 від 19.06.2020 про надання дозволу ОСОБА_6 на розроблення проекту землеустрою, а в подальшому - рішення № 2618 від 09.10.2020 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_6 земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0181, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами с. Лани Перемишлянського району Львівської області.

10.02.2021 ОСОБА_6 , завершуючи реалізацію свого злочинного умислу, звернувся із письмовою заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0181, площею 2,0000 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами с. Лани Перемишлянського району Львівської області до державного реєстратора Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

В подальшому, 10.02.2021 о 10.56.20 год. відомості про право власності ОСОБА_6 , на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0181 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 40523184.

Таким чином, ОСОБА_6 , шляхом обману, а саме повідомленням неправдивих відомостей посадовим особам Бібрської міської ради Львівської області про те, що своїм правом на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, в межах норм, визначених с. 116 Земельного кодексу України, він не скористався, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, незаконно, всупереч принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст.ст. 5, 116, 121 Земельного кодексу України, будучи особою, яка використала своє право та отримала безплатно у власність земельні ділянки з кадастровим номером: :12:002:0037 площею 0.2082 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Лани в урочищі: «Ходорківське 1» та з кадастровим номером :12:002:0036, площею 0, 5452 та для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Лани в урочищі «Ходорківське 2», умисно приховав даний факт, внаслідок чого незаконно повторно отримав у власність земельну ділянку площею 2,0000 га. з кадастровим номером :02:000:0181, яка розташована за межами с. Лани Перемишлянського району Львівської області, вартістю 2 031 400 грн, що вважається вчиненим в особливо великих розмірах.

На вирок суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначення покарання, виключившиіз такого конфіскацію майна обвинуваченого ОСОБА_6 , в решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що вирок Пустомитівського районного суду Львівської області є незаконним, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до положень абзацу 3 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК України непотрібно.

З огляду на викладене вище, вважаю, що суд всупереч зазначених вище вимог обґрунтовано звільнивши ОСОБА_6 від призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, застосував щодо нього і обов`язкове додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді конфіскації майна, яке за таких обставин не могло бути застосовано.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.4 ст. 190 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються представленими в справі доказами в їх сукупності та в апеляційній скарзі не оспорюються.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт, зокрема, не погоджується з рішенням місцевого суду стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

У відповідності до положень абзацу 3 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК України непотрібно.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції всупереч зазначених вище вимог звільнивши ОСОБА_6 від призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, застосував щодо нього і обов`язкове додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді конфіскації майна, яке за вказаних вище обставин не могло бути застосовано.

Відтак, вирок суду, у відповідності до положень ст.ст. 409, 411 КПК України підлягає зміні, в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме в частині призначення покарання у вигляді конфіскації майна обвинуваченого ОСОБА_6 , тому слід, виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку покликання на застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, ав решті вирок залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.4 ст. 190 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку покликання на застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4