Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/1016/23
Провадження № 1-кп/506/82/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у смт Окни Одеської області обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2023 року за №0000641 та клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Красні Окни, Красноокнянського району, Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

- обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2023 року до Красноокнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт, по кримінальному провадженню №0000641, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.194 КК України.

26 вересня 2023 року прийняте рішення про призначення підготовчого судового засідання.

Крім того, 26 вересня 2023 року до суду надійшло клопотання прокурора Подільської місцевої прокуратури Одеської області про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 02.11.2023 року.

Прокурор ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні також не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.

Вивчивши обвинувальний акт з додатками, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносноОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 194 КК України підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, при цьому виходить з наступного.

Як вбачається з наданого обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 01.07.2023 близько о 19 годині, перебував на території домоволодіння, розташованого за адресою; АДРЕСА_2 , на якій знаходився автомобіль ОСОБА_5 марки «Opel Vectra», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на пошкодження вказаного автомобіля шляхом підпалу. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на пошкодження чужого майна, в цей же день та час ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на якій знаходився автомобіль ОСОБА_5 , марки «Opel Vectra», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з особистих мотивів, з метою спричинення майнової шкоди потерпілому, діючи умисно, протиправно, свідомо, підійшов до вищевказаного автомобіля та через відкрите водійське вікно, за допомогою сірників, підпалив салон автомобіля, внаслідок чого виникло загоряння транспортного засобу. В результаті пожежі легковий автомобіль марки «OPEL Vectra», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав пошкоджень, а потерпілий - матеріальної шкоди.

Разом з тим, у порушення п. 7 ч.2 ст. 291 КПК України не заначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Даний недолік є суттєвим, оскільки порушує права не лише обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, визначене імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а й права потерпілого на подальше відшкодування даної шкоди.

Окрім того, згідно п.3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має, у тому числі, містити анкетні відомості кожного потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Як вбачається з наданого обвинувального акту потерпілим по даному кримінальному провадженню зазначено ОСОБА_5 , разом з тим, прокурором через канцелярію суду 26.09.2023 року подано додаткові матеріали, а саме: клопотання про продовження строку запобіжного заходу, ухвали слідчого судді від 04.07.2023 року, 30.08.2023 року, постанова про продовження строку досудового розслідування, в яких містяться відомості про те, що автомобіль марки «OPEL Vectra» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано на ім`я ОСОБА_8 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 ).

Таким чином, наведені вище істотні порушення вимог КПК України позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту, у зв`язку з чим він, разом з додатками, підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою суд прийшов до наступного.

Як вбачається з наданого клопотання, прокурор зазначає наступні ризики, які, на його думку, свідчать про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, з метою уникнення від покарання, оскільки усвідомлює, що санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років. Крім того, на розгляді Красноокнянського районного суду перебуває обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, де санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Також, у зв`язку з близьким розташуванням державного кордону України з невизнаною ПМР, ОСОБА_4 , незаконно перетнувши його, може переховуватись в ПМР з якою у України відсутні будь -які міжнародні договори. У ОСОБА_4 постійного місця роботи немає, своєї сім`ї немає та проживає з батьками, міцні соціальні зв`язки, які б утримували останнього від переховування - відсутні. Крім того, на думку прокурора існують ризики, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього та може вчинити інші кримінальні правопорушення.

У ході підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на мотиви, зазначені у клопотанні. Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора та просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, зобов`язуючись виконувати всі обов`язки та прибувати за першим викликом до суду. Додатково пояснив, що проживає разом з батьками, наміру залишити територію України у нього ніколи не було, навіть якби і виникло таке бажання, у нього немає на це коштів.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, мотивуючи це тим, що ОСОБА_4 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши думку учасників, розглянувши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Однак, прокурором, не доведені обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою. При цьому необхідно врахувати, окрім інших обставин, передбачених ст.178 КПК України, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, його молодий вік 20 років, те, що він раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки - проживає з матір`ю та батьком.

Крім того, стороною обвинувачення не надано доказів про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може порушити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків або здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Одного лише зазначення в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу обставин про те, що обвинувачений не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки або здійснюватиме дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, недостатньо. Зазначене повинне підтверджуватися відповідними матеріалами, які має право дослідити суд при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу.

Не може бути враховане також твердження, що обвинувачений може покинути постійне місце проживання та переховуватися від суду, перетнувши у незаконний спосіб Державний кордон України, оскільки ці дані також не підтвердженні ніякими доказами.

Необгрунтованими також є твердження, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, оскільки прокурором не наведено будь-яких доказів, на підставі яких виникли такі судження.

Слід також звернути увагу, що при зверненні з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор повинен зазначити про існування нових ризиків щодо обвинуваченого, разом з тим, прокурором наведені ті самі твердження що і при зверненні з первісним клопотанням про обрання запобіжного заходу, однак з того часу минуло 3 місяці.

Таким чином, у суду відсутні докази, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд враховує вимоги п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Іващенко проти України» від 10 вересня 2020 року, у якому Європейським судом з прав людини викладено принципи, щодо застосування тримання під вартою, а саме п.77: суд вважає, що не оцінивши конкретні факти або не розглянувши можливість застосування інших запобіжних заходів як альтернативу триманню під вартою, та по суті постійно посилаючись на тяжкість обвинувачень, органи державної влади продовжували строк тримання заявника під вартою під час судового розгляду на підставах, які не можуть вважатися «достатніми» та «відповідними», щоб виправдати його тривалість.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є недоцільним та вважає за можливе змінити на інший, альтернативний запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, строком на два місяці, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою при визначенні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314, 331, 371, 372, 392, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2023 року за №0000641, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 194 КК України повернути прокурору Подільської окружної прокуратури Одеської області, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, для усунення зазначених недоліків протягом розумного строку, який має бути достатнім для вчинення відповідних процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2023 року за №0000641 - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з 02 жовтня 2023 року по 29 листопада 2023 року включно, заборонивши обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з-під варти, зобов`язавши негайно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На обвинуваченого ОСОБА_4 з 02 жовтня 2023 року по 29 листопада 2023 року включно, покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожним викликом до прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що у разі ухилення від виконання цієї ухвали судом може бути вирішене питання про зміну запобіжного заходу щодо нього на більш суворий.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем мешкання обвинуваченого. Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.

Органу Національної поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Ухвала в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, в іншій частині оскарженню не підлягає, але заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 03.10.2023 року об 11:45 годині в залі судових засідань Красноокнянського районного суду Одеської області.

Суддя ОСОБА_1