ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1848/23
Провадження №1-кп/477/327/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000782, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Вінницької області, громадянина України, українця, з повною вищою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та угоду про визнання винуватості від 06 липня 2023 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , в умовах воєнного стану, введеного на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року, який діє на теперішній час, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи службу у військовій частині НОМЕР_1 , 20.09.2022 року приблизно о 01.00год., отримавши усний наказ командира 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , викладений у бойовому наказі, про необхідність зайняти позиції разом із зведеною групою військовослужбовців 1 мотопіхотної роти, з метою організації спостереження, організації систем вогню та недопущення прориву противника в напрямку населеного пункту, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, прийнявши наказ командира, викладений бойовому наказі, до виконання, прямо виразив небажання виконувати наказ командира, що супроводжувалось усною відмовою, висловлюючи відкрито негативне ставлення до наказу та небажання його виконувати, тобто відкрито відмовився виконати наказ.

Відповідальність за дії, вчинені обвинуваченим, передбачена частиною 4 статті 402 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого, за участі захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості від 06.07.2023 року, згідно з умовами якої сторони погоджуються, що:

- обвинувачений беззастережно визнає свою провину у непокорі, а саме у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинений в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України:

- сторони узгодили покарання за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки з застосуванням ст. 69 КК України, із призначенням на підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі службове обмеження на той самий строк із відрахуванням суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі двадцяти відсотків;

- сторони обізнані з правовими наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а саме: в частині обмеження права на оскарження вироку та відмови обвинуваченого від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього кодексу;

- обізнані з правовими наслідками невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю та просив затвердити укладену угоду.

Прокурор та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 висловились за можливе затвердити угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені п. п. 1- 4 ч.4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального Процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання із застосуванням ст. 69 КК України, з урахуванням дії закону про кримінальну відповідальність в часі, враховуючи наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприйняття розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем служби, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

З урахуванням особи обвинуваченого, який на даний час продовжує нести військову службу, суд вважає можливим, відповідно до ст. 58 КК України замінити обвинуваченому покарання у виді 2 років позбавлення волі на службові обмеження для військовослужбовців на той самий строк з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із сум грошового забезпечення обвинуваченого, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000782, угоду про визнання винуватості від 06 липня 2023 року, укладену між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого, за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 КК України та призначити йому покарання, з застосуванням статті 69 КК України (в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 13 грудня 2022 року № 2839-ІХ) у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 58 КК України, замість покарання у виді позбавлення волі призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1