Ухвала

Іменем України

25 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 280/1695/16-к

провадження № 51-7645 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року,

встановив:

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 8 лютого 2023 року задоволено клопотання представника потерпілих ОСОБА_6 про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК), ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2,3 ст. 296 КК.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_5 витрати на правову допомогу, що частково сплачені та підлягають сплаті адвокату у даному кримінальному провадженні у сумі 45 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_4 витрати на правову допомогу, що частково сплачені та підлягають сплаті адвокату у даному кримінальному провадженні у сумі 45 000 грн.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року задоволено апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 , скасовано ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 8 лютого 2023 року та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні клопотання представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 про стягнення процесуальних витрат на правову допомогу.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що представник потерпілих не погоджується з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції.

Так, представник потерпілого, не погоджуючись з суттю прийнятого рішення, також посилається на те, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, керувався, зокрема ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), яка визначає питання, які вирішуються судом під час виконання вироків, але в даному випадку, як зазначає представник потерпілого, питання щодо виконання вироку взагалі не вирішувалося, адже самого вироку немає.

При цьому, представник потерпілих вважає, що в оскаржуваній ним ухвалі суду апеляційної інстанції не зазначено, на яких підставах та керуючись якою нормою кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції позбавив права потерпілих на касаційне оскарження.

Водночас, посилаючись на положення ч. 4 ст. 424 КПК, представник потерпілих вказує, що в даному випадку захисники обвинувачених оскаржували в апеляційному порядку не ухвалу слідчого судді, а ухвалу суду, однак суд апеляційної інстанції, на його думку, не відрізняючи поняття слідчого судді від суду, позбавив потерпілих права на касаційне оскарження.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Так, доводи касаційної скарги не містять даних про те, що представником потерпілих чи потерпілими оскаржувалась ухвала cуду апеляційної інстанції, якою закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з підстав невирішення питання про стягнення процесуальних витрат.

Крім цього, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, керувався, зокрема ст. 537 КПК, яка визначає питання, які вирішуються судом під час виконання вироків, однак в даному випадку питання щодо виконання вироку взагалі не вирішувалося, адже самого вироку немає, то представник потерпілого не вказує, в якому порядку він звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Водночас, як убачається зі змісту долученої до касаційної скарги копії оскаржуваного судового рішення та інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень (єдиний унікальний номер судової справи 280/1695/16-к), ухвала Коростишівського районного суду Житомирської області від 8 лютого 2023 року про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні постановлена в порядку статей 537, 539 КПК, а ухвала Житомирського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року, якою скасовано вказану ухвалу суду першої інстанції, постановлена в порядку ст. 537 КПК.

Колегія суддів також зауважує, що не погоджуючись з ухвалою Житомирського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року, яка постановлена в порядку ст. 537 КПК, представник потерпілого у своїй касаційній скарзі не висловлює незгоди з тим, що ухвала Коростишівського районного суду Житомирської області від 8 лютого 2023 року, якою задоволено його клопотання про стягнення процесуальних витрат, постановлена в порядку статей 537, 539 КПК.

При цьому, як убачається зі змісту копії ухвали суду апеляційної інстанції, яка долучена до касаційної скарги, Житомирським апеляційним судом було розглянуто апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 , за результатами розгляду яких ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 8 лютого 2023 року (а не на ухвалу слідчого судді) скасовано, з зазначенням мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України складається не лише з цього Кодексу, але й з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та інших законів України.

З огляду на положення п. 8 ч. 1 cт. 129 Конституції України основними засадами судочинства є також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Як убачається зі змісту долученої до касаційної скарги копії ухвали суду апеляційної інстанції, вона постановлена відповідно до Розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК.

Порядок розгляду питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, регламентується відповідно до положень статей 537, 539 КПК.

Частиною 6 ст. 539 КПК встановлено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Однак касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону.

З урахуванням положень п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ухвали суду апеляційної інстанції, постановлені за наслідками розгляду клопотання (подання) про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, не підлягають касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачено ст. 539 КПК.

Крім того, відповідно до висновку, викладеного у постанові об'єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к), за змістом п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 424, ч. 6 ст. 539 КПК ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.

Враховуючи викладене, ухвала Житомирського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом касаційного розгляду.

Таким чином, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3