Справа №592/5241/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1334/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

Іменем України

02 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/5241/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 07.07.2023, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_6 просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення на строк 5 років 10 днів, за ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 днів. Вимоги обгрунтовані тим, що суд при призначенні покарання неправильно врахував всі обставини справи та дані про обвинуваченого, що потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає особі ОСОБА_9 та тяжкості кримінальних правопорушень.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 07.07.2023 ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК, і йому призначене покарання: за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ТОВ «Вигідна покупка» суму завданої злочином шкоди в розмірі 349 грн, на користь держави судові витрати у сумі 8066,06 грн.

Згідно вироку, В ніч з 06 на 07.03.2022 ОСОБА_9 , проходячи біля будівлі № 43/1 по просп. М. Лушпи в м. Суми, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав з кавового апарату купюроприймач вартістю 7816 грн з грошовими коштами в сумі 500 грн.

19.05.2022 близько 07:20 ОСОБА_9 , діючи в умовах воєнного стану, проник до кв. АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_11 майно на загальну суму 22022 грн.

25.05.2022 близько 09:00 ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні магазину «Продукти» № 658 ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м. Суми, просп. Курський, 105, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав належне ТОВ «АТБ маркет» майно на загальну суму 965,37 грн.

26.05.2022 близько 17:00 ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні магазину «Продукти» № 493 ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м. Суми, вул. Новорічна, 8, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав належне ТОВ «АТБ маркет» майно на загальну суму 478 грн.

28.05.2022 близько 11:20 ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні магазину «Продукти» № 493 ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м. Суми, вул. Новорічна, 8, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав належне ТОВ «АТБ маркет» майно на загальну суму 1202,29 грн.

З 28 на 29.05.2022 ОСОБА_9 , проходячи біля будівлі № 43/1 по просп. М. Лушпи в м. Суми, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав з кавового апарату купюроприймач вартістю 2750 грн. з грошовими коштами в сумі 1000 грн.

04.06.2022 близько 08:30 ОСОБА_9 , знаходячись біля буд. № 9 по вул. Аксакова в м. Суми, діючи в умовах воєнного стану, проник до т/з Рено «Кенго» д.н. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав майно належне ОСОБА_12 майно вартістю 4834 грн.

04.06.2022 близько 11:45 ОСОБА_9 , проходячи біля буд. № 8 по вул. Новорічній в м. Суми, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав належний ОСОБА_13 велосипед вартістю 7737 грн.

06.06.2022 близько 11:14 ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні магазину «Продукти» № 658 ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м. Суми, просп Курський, 105, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав належне ТОВ «АТБ маркет» майно на загальну суму 694,89 грн.

11.06.2022 близько 13:00 ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні магазину «Продукти» № 658 ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м. Суми, пр-т Курський, 105, діючи повторно, в умовах воєнного стану, вчинив закінчений замах на таємне викрадення належного ТОВ «АТБ маркет» майна на загальну суму 1076,30 грн.

26.03.2022 о 12:17 ОСОБА_9 , знаходячись в торговому приміщенні магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» за адресою: м. Суми, просп. Шевченко, буд. 2, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав майно вартістю 349грн.

17.06.2022 близько 13:00 ОСОБА_9 , проходячи вздовж огородженої ділянки футбольного поля за адресою АДРЕСА_3 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, вчинив закінчений замах на таємне викрадення належного ОСОБА_14 майна на загальну суму 3761 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про пом`якшення покарання за ч. 4 ст. 185 КК, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки положеннями ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Згідно ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо. При цьому під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника), а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

При вирішенні питання про визначення виду і розміру покарання необхідно також враховувати й те, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «пропорційності», тобто коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12), а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання. При цьому колегія суддів дотримується автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального закону, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які покарання пом`якшують і відсутність обставин, які обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі саме на строк 6 років, яке на думку колегії суддів відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого правопорушення, є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції застосований подвійний підхід при призначенні покарання не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки ОСОБА_9 призначене покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо з огляду на їх фактичні обставини, як того і вимагають положення ст. 65 КК. Будь-яких суттєвих порушень чи невідповідностей висновків суду, які б могли вплинути на призначене ОСОБА_9 покарання, колегією суддів не встановлено.

Також не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги в тій частині, що суд безпідставно врахував ту обставину, що ОСОБА_9 є раніше судимою особою, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку, при цьому відсутнє рішення щодо його звільнення від покарання після закінчення іспитового строку у зв`язку із виконанням покладених на нього обов`язків та не вчиненням нового кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 78 КК).

Всі інші наведені в апеляційній скарзі обставини повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 07.07.2023 відносно ОСОБА_15 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4