ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000242 від 26 липня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Текуча, Косівського району Івано-Франківської області, громадянин України, не одруженого,маючого середню - спеціальну освіту, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №42 від 05 березня 2023 року, солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 05.03.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою в повному обсязі.

Про факт несення військової служби у час особливого періоду та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, вказаний військовослужбовець дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання та службові обов`язки.

У відповідності до ст.ст. 17, 65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний: свято i непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив тяжкий злочин за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької та Луганської областей.

На початку липня 2023 року ( більш точну дату та час встановити в ході слідства на вдалось), перебуваючи на колишніх бойових позиціях окупаційних військ російської федерації в районі Серебрянського лісництва Луганської області, виконуючи бойові завдання, поруч з окопом на землі знайшов гранату «m/50», яка є ручною осколковою гранатою промислового виготовлення та відноситься до категорії бойових припасів, та діючи з прямим умислом, не маючи передбаченого законом дозволу, з метою незаконного носіння, зберігання, придбання бойових припасів, всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме: Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року «Положення про дозвільну систему України»: наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, бойових припасів до них і вибухових речовин», підняв з землі вказану гранату та переніс знайдений бойовий припас до будинку за місцем тимчасової дислокації, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим незаконно придбав, переніс та почав зберігати її без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, діючи з прямим умислом, в порушені вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, і «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї і вибухових речовин», затверджену Наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622, від 21 серпня 1998 року, які забороняють знаходження у власності громадян вогнепальної зброї, боєприпасів і вибухових речовин, без відповідного дозволу, із подальшими змінами внесеними наказами, залишив знайдений ним бойовий припас, який зберігав серед своїх особистих речей у будинку за адресою: АДРЕСА_2

Також, відповідно до ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з положеннями ст. ст.3, 28, 29, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язаний додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти громадського порядку та моральності, за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, близько 21 години 50 хвилин 25 липня 2023 року, знаходився за місцем тимчасового перебування в будинку АДРЕСА_2 та відпочивав. У зв`язку з тим, що солдат ОСОБА_4 не міг заснути, вийшов на подвір`я зазначеного домоволодіння, взявши з собою осколкову ручну гранату m/50, на подівір`ї він ( ОСОБА_4 ) почув крики та голосні розмови своїх співслужбовців, а саме: старшого стрільця 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 та стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_7 , що роздратувало та обурило ОСОБА_4 .

В подальшому, солдат ОСОБА_4 , 25 липня 2023 року близько 22 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , маючи при собі осколкову ручну гранату m/50, яка йому не належить, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, використовуючи малозначний привід, нахабно і зневажливо ставлячись до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці, ігноруючи присутніх на вулиці інших осіб, витягнув з гранати запобіжне кільце, тобто привів гранату в бойовий режим та кинув її на подвір`ї даного домоволодіння, після чого відбулось штатне спрацювання гранати шляхом її вибуху, внаслідок чого стрілець-помічник гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження

Також, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжений.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Поряд із цим, відповідно до ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №42 від 05 березня 2023 року, солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 05.03.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою в повному обсязі.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №42 від 05 березня 2023 року, рядового ОСОБА_7 , призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 05.03.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою в повному обсязі.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язаний додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Крім того, являючись військовослужбовцем Збройних сил України, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 20, 21, 22, 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України достеменно знав, що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо та тощо.

Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження при наступних обставинах.

Так, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, близько 21 години 50 хвилин 25 липня 2023 року, знаходився за місцем тимчасового перебування в будинку АДРЕСА_2 та відпочивав. У зв`язку з тим, що солдат ОСОБА_4 не міг заснути, то вийшов на подвір`я зазначеного домоволодіння, взявши з собою осколкову ручну гранату m/50, на подівір`ї він ( ОСОБА_4 ) почув крики та голосні розмови своїх співслужбовців, а саме: старшого стрільця 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 та стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_7 , що роздратувало та обурило ОСОБА_4 .

В подальшому, 25 липня 2023 року близько о 22 годині, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , маючи при собі осколкову ручну гранату m/50, яка йому не належить, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, використовуючи малозначний привід, нахабно і зневажливо ставлячись до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці, ігноруючи присутніх на вулиці інших осіб, витягнув з гранати запобіжне кільце, тобто привів гранату в бойовий режим та кинув її на подвір`ї даного домоволодіння, після чого відбулось штатне спрацювання гранати шляхом її вибуху, внаслідок чого стрілець-помічник гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, у вигляді осколкових поранень нижніх кінцівок та калитки, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як ті що викликали тривалий розлад здоров`я терміном понад 21 доби.

12 жовтня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із даною угодою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296, ч.1 ст.122 КК України. Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Сторони погоджуються на призначення наступного покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч.4 ст.296 КК України у виді 3 (трьох) років 1 ( одного) місяця позбавлення волі та за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, та з урахуванням ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, остаточне визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК Україниза викладених в обвинувальному акті обставин.

Захисник обвинуваченого просив угоду про визнання винуватості затвердити, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України, а її наслідки роз`яснені обвинуваченому.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470 КПК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно зі ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Також, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України - хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Також, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, тобто умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання. При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК Українита ухвалення обвинувального вироку.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати за результатами проведення вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/104-23/27563-ВТХ у розмірі 1912 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314,368,369,370,371,374,376,395,472,474,475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2023 року, укладену між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:

за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч.4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання 26 липня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати у розмірі 1912 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2023 року на металевий предмет, візуально схожий на кільце зі шплінтом, який виявлено на землі між літньою кухнею та будинком, який поміщено до сейф-пакету ПРИ-0455756; металевий предмет, візуально схожий на важіль УДЗ С-6-92, який виявлено між кутом будинку та бесідкою. який поміщено до сейф-пакету ИРП-0455757; проби ґрунту з ймовірного епіцентру вибуху, які поміщено до сейф-пакету Р8Р 1396821; змиви речовини бурого кольору з металевої миски та картонного лотку для яєць, які поміщено до сейф-пакетів ИРП-0455759 та ИРП-0455758 відносно; 12 металевих фрагментів, візуально схожих на осколки гранати, які виявлено навколо ймовірного епіцентру вибуху, які поміщено до сейф-пакету Р8Р-1396822 - скасувати.

Речові докази: металевий предмет, візуально схожий на кільце зі шплінтом, який виявлено на землі між літньою кухнею та будинком, який поміщено до сейф-пакету ПРИ-0455756; металевий предмет, візуально схожий на важіль УДЗ С-6-92, який виявлено між кутом будинку та бесідкою. який поміщено до сейф-пакету ИРП-0455757; проби ґрунту з ймовірного епіцентру вибуху, які поміщено до сейф-пакету Р8Р 1396821; змиви речовини бурого кольору з металевої миски та картонного лотку для яєць, які поміщено до сейф-пакетів ИРП-0455759 та ИРП-0455758 відносно; 12 металевих фрагментів, візуально схожих на осколки гранати, які виявлено навколо ймовірного епіцентру вибуху, які поміщено до сейф-пакету Р8Р-1396822 - знищити

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Суддя ОСОБА_1