н/п 1-кс/953/9665/23
"14" грудня 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
Згідно з відомостями сайту «Укрпошта» клопотання про арешт майна направлено на адресу Київського районного суду м. Харкова 08 грудня 2023 року.
Прокурор зазначає, що 30 листопада 2022 року до СУ ГУНП в Харківській області надійшли матеріали з УСБ України в Харківській області про те, що група осіб в умовах воєнного стану займаються організацією незаконного переправлення осіб призовного віку, які не мають для цього законних підстав, через кордон громадян України за грошову винагороду.
17 жовтня 2023 року ОСОБА_6 затриманий в порядку, визначеному ст. 208 КПК України, та під час особистого обшуку у нього було виявлено та вилучено: витяг з розпорядження Київської обласної державної адміністрації «Про затвердження переліку водіїв, які здійснювали перевезення для потреб ЗСУ, інших утворених відповідно до закону України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для надання можливостей виїзду за межі України в умовах правового режиму воєнного стану» № 1108 від 12.10.2023 на ім`я ОСОБА_7 ; довідка з благодійної організації «Благодійний фонд «Серця України», в якої благодійна організація просить посприяти в перетині державного кордону водія ОСОБА_7 для ввезення гуманітарної допомоги для благодійної організації; довідка з благодійної організації «Благодійний фонд «Серця України» про те, що ОСОБА_7 співпрацює з вищевказаною благодійною організацією.
17 жовтня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Прокурор вказує, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження.
Окрім того, положеннями п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання прокурора про арешт майна підтримав та просив його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявки суду не повідомив.
Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_19 у судове засідання не з`явився, надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив відкласти розгляд клопотання у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання через несприятливі погодні умови.
Вирішуючи питання про можливість розгляду клопотання прокурора про арешт майна за відсутності належно повідомленого власника майна та його представника, слідчий суддя зазначає.
Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України імперативно встановлено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
З аналізу вищевказаної правової норми слідує, що обов`язок слідчого судді розглянути клопотання про арешт майна у строк не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.
Слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що представник власника майна - адвокат ОСОБА_19 , звертаючись до слідчого судді із заявою про відкладення розгляду клопотання про арешт майна, не долучив до такої заяви жодних документів на підтвердження своїх повноважень у вказаному кримінальному провадженні, зокрема: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордер (договір про надання правової допомоги) або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, крім того, надіслана на електронну пошту суду заява ОСОБА_19 не підписана електронним цифровим підписом, що в свою чергу позбавляє можливості перевірити особу, яка звернулась із відповідною заявою, та її повноваження як представника власника майна у цьому кримінальному провадженні.
Окрім того, слідчий суддя зауважує на тому, що нормами КПК України передбачена можливість здійснення судом дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.
Так, слідчий суддя з метою забезпечення всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, з дотриманням розумних строків розгляду клопотання, надав можливість представнику власника майна брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи «ВКЗ», однак з технічних причин, які виникли не з вини суду, представник власника майна не брав участь у судовому засіданні.
З урахуванням того, що чинним законодавством чітко встановлені процесуальні строки розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна у термін не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, та беручи до уваги те, що слідчим суддею була надана можливість представнику власника майна взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою не порушення вимог процесуального закону розгляд клопотання слід здійснювати за відсутності належно повідомленого власника майна та його представника, що відповідає положенням ч. 1 ст. 172 КПК України.
Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора та слідчого, дослідивши матеріали клопотання дійшов такого висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно зі статтею 234 КПК обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Підстави тимчасового вилучення майна встановлені ст. 167 КПК і полягають в тому, що майно, яке вилучається слідчим, прокурором, повинно мати певний зв`язок із розслідуваним кримінальним правопорушенням. Зокрема, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, серед іншого, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди (ч. 2 ст. 167 КПК).
Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже відповідно до ст. 91 КПК України вказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Так, вирішуючи питання про правову підставу для забезпечення кримінального провадження слідчий суддя зазначає, що вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Окрім того, положеннями п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
При цьому слідчий суддя встановив, що станом на час розгляду вказаного клопотання ОСОБА_5 підозра у цьому кримінальному провадженні не пред`явлена, тому слідчий суддя вважає, що арешт майна у цьому випадку не може бути накладений з метою подальшої конфіскації.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження на тимчасово вилучене 07 грудня 2023 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:
- витяг з розпорядження Київської обласної державної адміністрації на водія ОСОБА_9 № 416 від 18.07.2022;
- витяг з розпорядження Київської обласної державної адміністрації на водія ОСОБА_10 № 832 від 22.08.2023;
- витяг з розпорядження Київської обласної державної адміністрації на водія ОСОБА_11 № 1353 від 30.11.2023;
- витяг з розпорядження Київської обласної державної адміністрації на водія ОСОБА_12 № 888 від 02.12.2022;
- письмо від Благодійної організації «Благодійний фонд «Серця України»» до Київської обласної військової адміністрації вих. № 05/09-1 від 05.09.2022 з додатком на 1-му акр. зі списком осіб;
- акт прийому-передачі матеріальних цінностей б/н між Благодійною організацією «Благодійний фонд «Серця України»» та військовою частиною НОМЕР_1 ;
- акт прийому-передачі гуманітарної допомоги від 15.11.2023 між Благодійною організацією «Благодійний фонд «Серця України»» та військовою частиною НОМЕР_2 ;
- акт прийому-передачі матеріальних цінностей б/н між Благодійною організацією «Благодійний фонд «Серця України»» в особі ОСОБА_13 та військовою частиною НОМЕР_1 ;
- акт прийому-передачі матеріальних цінностей б/н між Благодійною організацією «Благодійний фонд «Серця України»» в особі ОСОБА_8 та військовою частиною НОМЕР_1 ;
- перелік водіїв, які здійснюють перевезення для потреб ЗСУ для надання можливості виїзду за межі України, від директора департаменту Дорожніх і авіаційних перевезень, ОСОБА_14 на 3-х аркушах;
- декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою на автомобіль Suzuki Swift;
- декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою на автомобіль Volkswagen Caddy;
- звернення командира військової частини НОМЕР_2 від 08.11.2023 № 2124/1769;
- письмо Благодійної організації «Благодійний фонд «Серця України» на ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- письмо Благодійної організації «Благодійний фонд «Серця України» на ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- письмо Благодійної організації «Благодійний фонд «Серця України» на ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- супровідний лист від 04.02.2023 № 145 від командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_17 із запитом на 1-му аркуші на засновника Благодійної організації «Благодійний фонд «Серця України» ОСОБА_18 ;
- супровідний лист від 15.02.2023 № 182 від командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_17 із запитом на 1-су аркуші на засновника Благодійної організації «Благодійний фонд «Серця України» ОСОБА_18 ;
- супровідний лист від 09.01.2023 № 41 від командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_17 із запитом на 1-му аркуші на засновника Благодійної організації «Благодійний фонд «Серця України» ОСОБА_18 ;
- супровідний лист від 03.02.2023 № 138 від командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_17 із запитом на 1-му аркуші на засновника Благодійної організації «Благодійний фонд «Серця України»» ОСОБА_18 ;
- декларацію про перелік товарів, що визнається гуманітарної допомогою на автомобіль Mercedes-Benz № НОМЕР_3 ;
- акт прийому-приймання гуманітарної допомоги від 06.03.2023 між ГО «Іршавські Промені» та Благодійною організацією «Благодійний фонд «Серця України»;
- ноутбук MacBook Pro, серійний номер СО2TR0G0G8WN із зарядним пристроєм та чохлом;
- мобільний телефон iPhone 11 Pro, imei1: НОМЕР_4 imei2: НОМЕР_5 , з номером мобільного телефону НОМЕР_6 ;
Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 18 грудня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1