Справа № 278/40/24
В И Р О К

Іменем України

06 лютого 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, непрацюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

02 січня 2024 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000724.

З угоди вбачається, що 03 грудня 2023 року близько 11 год. 35 хв. водій ОСОБА_4 під час керування автомобілем марки "Peugeot Partner", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", на 5 км автодороги "Житомир-Сквира" в с. Зарічани Житомирського району та області був зупинений поліцейськими СРПП ВПЛ № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які здійснювали патрулювання на службовому автомобілі, за порушення пп. "е" п. 8.7.3, пп. "в" п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР)

У подальшому під час перевірки документів поліцейськими у водія ОСОБА_4 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. В цей час та місці за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на пропозицію та надання працівникам поліції неправомірної винагороди у розмірі 3000 грн. з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що поліцейські є представниками влади, а тому являються службовими особами, уповноваженими на притягнення до адміністративної відповідальності, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні в салоні службового автомобіля, дістав з кишені п`ятнадцять банкнот номіналом 200 грн. кожна, та запропонував поліцейському ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 3000 грн. У подальшому, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди за ст. 369 КК, ОСОБА_4 свої неправомірні дії не припинив та переслідуючи названу мету приблизно в зазначений час, перебуваючи в службовому автомобілі патрульної поліції, поклав кошти в розмірі 3000 грн. між передніми сидіннями службового автомобіля поруч із важелем коробки переключення передач, надавши тим самим неправомірну вигоду поліцейському за не притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК як пропозиція та надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, дій з використанням службового становища, та узгодили покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.

Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковане за ч. 1 ст. 369 КК, оскільки він запропонував та надав представнику влади неправомірну вигоду за не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК, є корупційним нетяжким злочином; у провадженні не бере участь потерпілий; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого кримінального правопорушення. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.

Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.

Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі санкції ч. 1 ст. 369 КК відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, який не судимий, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається, оскільки обвинувачений запевнив, що своєчасно сплатить штраф у вказаному розмірі.

Прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речовий доказ грошові купюри на підставі ч. 1 ст. 96-1 та п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 96-2 КК підлягає спеціальній конфіскації, оскільки вказані гроші призначалися (використовувалися) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, а також були предметом умисного кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі. У зв`язку з чим арешт, накладений на вказаний речовий доказ, скасуванню не підлягає.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000724 угоду про визнання винуватості від 02.01.2024 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 1912 (одну тисячу дев`ятсот дванадцять) гривень судових витрат на залучення експерта при проведенні судово-технічної експертизи.

До речових доказів п`ятнадцяти грошових купюр номіналом по 200 (двісті) грн. кожна застосувати спеціальну конфіскацію, конфіскувавши їх в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1