КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

Іменем України

Справа №133/259/23

21.09.23 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Козятині обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 06.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самгородок Козятинського району Вінницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини І прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), будучи особою, яка періодично вживає наркотичні засоби, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, в середині жовтня 2022 року, більш точний час лід досудового розслідування не встановлено, у лісосмузі поблизу села Йосипівка Хмільницького району Вінницької області виявив дикоростучу рослину коноплі. Після чого ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що рослини коноплі є наркотичним засобом, обіг яких заборонено, маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів для власного вживання в якості наркотичного засобу, без належного дозволу зірвав стебла разом з листям з виявленого ним дикоростучого куща рослини коноплі, таким чином незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

В подальшому ОСОБА_4 незаконно придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, приніс до свого будинку, де розклав на підвіконні, щоб вказана рослина коноплі просохла, після чого подрібнив її для зручності у вживанні тобто виготовив наркотичний засіб, готовий для вживання. Готовий для вживання наркотичний засіб ОСОБА_4 зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

05.01.2023 вранці ОСОБА_4 вирішив піти до центру села Самгородок Хмільницького району Вінницької області у пошуках підробітку. Незаконно виготовлений наркотичний засіб ОСОБА_4 помістив до паперового пакету, який заховав до одягу, у який він був одягнутий цього дня. 05.01.2023 близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вулиці Миру в селі Самгородок Хмільницького району Вінницької області, був затриманий працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Під час адміністративного затримання ОСОБА_4 повідомив працівникам поліції про те, що незаконно зберігає при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, у правій кишені власної куртки. Працівниками відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області в присутності понятих у ОСОБА_4 було вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-23/747-НЗПРАП від 25.01.2023, надана на експертне дослідження речовина рослинного походження, вилучена у ОСОБА_4 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 18,22 г у перерахунку на висушену речовину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» («Список № 1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці 1»,) канабіс віднесено до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено.

Відповідно до таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, невеликий розмір канабісу - цілих або різного ступеня подрібнення будь-яких частин рослини роду коноплі або їх суміш (за винятком власне дозрілого насіння) незалежно від того, піддавались вони екстракції, деструкції, гниттю чи враженню пліснявою, становить кількість масою до 5,0 г.

Тобто, маса вилученого у ОСОБА_4 наркотичного засобу - канабісу перевищує невеликий розмір, встановлений відповідними нормативними актами України з протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

31 січня 2023 між прокурором у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно із Угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 263 КК України; обвинувачений повністю визнає свою винуватість, та зобов`язується беззастережно визнати винуватість в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди:

-ОСОБА_4 призначити покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, у виді арешту строком на два місяці.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, є кримінальним проступком.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абзацу п`ятого ч. 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У вказаному кримінальному провадженні потерпілі відсутні.

Отже, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 06.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, може бути укладена Угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що вона містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо, та обвинуваченим роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджуються з його формулюванням, визнав свою винуватість в інкримінованому йому правопорушенні, вказав, що його волевиявлення на укладення угоди є вільним, до нього не застосовувався жодний примус, обіцянки чи вмовляння, він цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.3 ст.474 КПК України, що укладення угоди обмежує його у цих правах, зміст угоди, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, зокрема щодо обмеження прав на оскарження вироку, і погодився на призначення йому узгодженого покарання.

Суд зазначає, що Угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних речовин без мети збуту.

Згідно з частиною 5 статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК України.

Прокурором надано вимогу щодо судимості, за змістом якої ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягався неодноразово.

Погоджене в угоді покарання ОСОБА_4 відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже визначене в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України, та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Судом встановлено, що Угода про визнання винуватості відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні оперативного судового провадження, процесуальної економії часу для розгляду складніших кримінальних проваджень, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріалами справи, зокрема згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/747-НЗПРАП від 25.01.2023, встановлено, що вартість проведеної у кримінальному провадженні судової експертизи становить 1510,24 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 січня 2023 року, між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 06.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання після набрання вироком законної сили .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн 24 коп. судових витрат за проведення судової експертизи у даному кримінальному провадженні.

Арешт речових доказів у цьому кримінальному провадженні, накладений ухвалою Слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06.01.2023, скасувати. Речовий доказ, поліетиленовий пакет із зіп-застібкою, в якому знаходиться паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, які були вилучені у ОСОБА_4 06.01.2023 знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА