ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/357/23 Справа № 712/9997/17 Категорія: ст.459 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року колегія суддів судової палати Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7
захисникаОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 січня 2023 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року ,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 січня 2023 року заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, оскільки суд не знайшов підстав для задоволення даної заяви засудженого.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 січня 2023 року та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення незаконне, винесене з істотним порушенням норм процесуцального права, а саме: ст.ст.410, 411 КПК України.

ОСОБА_7 зазначає, що судом не було забезпечено участь у судовому розгляді ОСОБА_9 та відмовлено йому у задоволенні клопотання про безпосередній допит ОСОБА_9 судом в режимі відеоконференції на підставах невизначених законом.

Вважає, що суд, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

07.09.2023 на адресу апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 зміст якого фактично зводиться до змісту його апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, думки засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги з доповненнями, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі з доповненнями доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження, зокрема, за виключними обставинами, строки звернення й вимоги до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Частиною 1 статті 467 КПК України встановлено, що суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Згідно з ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перелік підстав для перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили, передбачених ст.459 КПК України, є вичерпним.

Частиною 2 статті 459 КПК України передбачено, що нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, вироком вироком апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року у справі № 1-39/2001, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 16 липня 2002 року, зокрема, ОСОБА_7 , засуджено за ч.3 ст.142 Кримінального кодексу України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією майна, яке є його власністю, за пунктами «а», «е», «з», «і» ст.93 КК України (1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ч.1 ст.42 КК України (1960 року) за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Даним вироком від 25 грудня 2001 року ОСОБА_7 виправдано за ч.1 ст.145 і ст.208 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складів цих злочинів.

За вказаним вироком ОСОБА_7 у складі стійкого злочинного угруповання, організованого та очоленого ОСОБА_9 у 1999 році з метою нападів на громадян та їхнього вбивства з користі, до складу якого також увійшов неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 00:00 у приміщенні «М-клуба» на вул.О.Дашкевича в м.Черкасах вчинив розбійний напад на ОСОБА_11 та її умисне вбивство з корисливих мотивів і з особливою жорстокістю. Відповідно до розробленого плану ОСОБА_9 заманив потерпілу до приміщення клубу, де подав умовний сигнал для початку нападу, а ОСОБА_7 згідно з відведеною йому роллю завдав потерпілій більше 12 ударів сокирою по голові та кистях рук, а також ножем у шию, грудну клітку та в серце, від чого остання померла, а нападники заволоділи золотими прикрасами й грошима ОСОБА_11 на суму 12313,34 грн, а також ключами від її помешкання. Після чого ОСОБА_10 залишився у клубі прибирати сліди злочину, а ОСОБА_7 і ОСОБА_9 в автомобілі останнього відвезли труп потерпілої, її особисті речі та знаряддя злочину в район «Долини троянд» у м.Черкасах і закопали. 5 листопада о 4:00 ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за допомогою ключів вдерлися до квартири ОСОБА_11 на АДРЕСА_1 , де заволоділи майном потерпілої на суму 14020,86 грн.

Крім того, 30 листопада 1999 року о 21:15 у приміщенні «М-клуба» члени організованої злочинної групи ОСОБА_7 і ОСОБА_9 вчинили розбійний напад на ОСОБА_12 , під час якого вбили потерпілого з корисливих мотивів. ОСОБА_9 заманив ОСОБА_12 до клуба, де подав умовний сигнал для початку нападу, а ОСОБА_7 напав на потерпілого, здійснив два постріли у спину, а також один у голову останнього з рушниці ІЖ НОМЕР_1 , яку ОСОБА_9 придбав у середині листопада 1999 року, від чого ОСОБА_12 помер, а нападники заволоділи його золотим перстнем вартістю 2353,55 грн, грошима на суму 63 грн., а також ключами від його помешкання. Після чого ОСОБА_7 і ОСОБА_9 в автомобілі останнього відвезли труп потерпілого в мікрорайон «Дахнівка» у м. Черкасах і втопили у водоканалі, а самі за допомогою ключів вдерлися до квартири ОСОБА_12 на АДРЕСА_2 і заволоділи майном потерпілого на суму 15309,78 грн.

В свою чергу, звертаючись до суду із заявою про перегляд вироку апеляційного суду Черкаської області від 25.12.2001 за нововиявленими обставиними засудений ОСОБА_7 , як на нововиявлену обставину, посилався на те, що під час досудового слідства та розгляду кримінальної справи в апеляційному суді Черкаської області було порушено його право на захист, а саме: у травні 2017 року йому стало відомо, що згідно довідок із СІЗО м.Черкаси та ІТТ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області в них відсутні дані щодо відвідування ОСОБА_7 захисниками ОСОБА_13 і ОСОБА_14 в період із грудня 1999 року по 2002 рік. Також в його особовій справі та матеріалах кримінальної справи відсутні дані про знаходження адвоката ОСОБА_13 в кімнатах для допиту/зустрічей із захисником в СІЗО, та зустрічей адвоката із підзахисним ОСОБА_7 в ІТТ у період з 9 грудня 1999 року по 29 березня 2001 року, а в особовій справі немає й ордерів, виданих на представлення інтересів ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_13 , договору про надання правової допомоги, укладеного з цим адвокатом та відомостей про зустрічі із захисником ОСОБА_14 на території режимних об`єктів із суворим пропускним режимом в СІЗО м.Черкаси чи м.Києва в період із травня 2002 року по 16 липня 2002 року. Відсутні й дані про подання захисником ОСОБА_14 касаційної скарги на захист інтересів ОСОБА_7 до Верховного Суду України, що на його думку вказує на порушення права на захист та ставить під сумнів докази, здобуті органом досудового слідства незаконним шляхом.

Крім того, 11 травня 2017 року з листа апеляційного суду Черкаської області йому стало відомо, що головуюча суддя ОСОБА_15 та народні засідателі під час розгляду апеляційним судом Черкаської області кримінальної справи не склали присягу, що ставить під сумнів законність ухваленого ними рішення.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_7 також посилається, що в основу обвинувачення апеляційним судом Черкаської області покладено: а) неправдиві показання свідка ОСОБА_16 щодо обставин придбання ОСОБА_9 зброї, з якої було вбито ОСОБА_12 , б) його та ОСОБА_9 показання, які за своєю суттю є суперечливими і не узгоджуються з іншими наявними у справі доказами, в) показання ОСОБА_7 ОСОБА_9 та ОСОБА_17 (як показання з чужих слів) щодо пострілів у приміщенні «М-Клуба» при вбивстві ОСОБА_12 , які суперечать висновками проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 .

Одночасно ОСОБА_7 просив врахувати, що викривальні показання ОСОБА_7 щодо обставин вбивства ОСОБА_12 не було перевірено судом на правдивість.

Разом з тим, розглядаючи заяву засуденого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року, місцевим суд встановлено, що відповідно правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постанові Об?єднаної палати від 4 листопада 2019 року у справі № 496/4533/17 (провадження № 51-9834кмо18), перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути. Предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт, а судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Під час розгляду провадження № 51-2290ск20 від 18.05.2020 Верховний Суд прийшов до висновку, що: «перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним. Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Процедура скасування остаточного рішення передбачає виникнення суттєвих для справи обставин, які раніше не були відомі. Особа, яка порушує питання про скасування, має довести, що не було можливості надати зазначені докази на остаточному розгляді і що вони є суттєвими.

При розгляді зазначеної вище справи Верховний Суд також прийшов до висновку, що обставини неприйняття суддею присяги не відносяться до нововиявлених обставин, які є підставою для перегляду вироку суду. На відміну від перегляду судового вироку в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення вироку суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на прийняття обвинувального вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв?язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

В свою чергу, надаючи оцінку доводам ОСОБА_7 про порушення його права на захист під час досудового слідства у кримінальному провадженні, а також під час розгляду справи в апеляційному суді Черкаської області та Верховному Суді України, місцевим судом зауважено, що досліджені матеріали кримінального провадження свідчать про наявність у ОСОБА_7 захисників адвоката ОСОБА_13 та юриста ОСОБА_14 , що випливає із:

- протоколу оголошення затриманому ОСОБА_7 його прав від 9 грудня 1999 року, ордеру від 8 грудня 1999 року на представництво цим адвокатом інтересів ОСОБА_7 в Черкаській обласній прокуратурі, протоколу роз`яснення положень ст.63 Конституції України ОСОБА_7 від 9 грудня 1999 року та протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 за присутності адвоката ОСОБА_13 від 9 грудня 1999 року (Т.1 а.с.26-27, 29, 30-46);

- протоколу відтворення обстановки та обставин події із застосуванням відеозапису від 10 грудня 1999 року за участі ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_13 (Т.2 а.с.76-97);

- постанови від 17 грудня 1999 року про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого за п.п. «а», «з», «і» ст. 93, ч. ч. 2, 3 ст. 142 КК України 1960 року за участі адвоката ОСОБА_13 (Т.4 а.с.30-32);

- протоколу допиту обвинуваченого ОСОБА_7 за присутності адвоката ОСОБА_13 від 17 грудня 1999 року (Т.4 а.с.33-36);

- корінця ордеру адвоката ОСОБА_13 від 17 серпня 2000 року на представництво інтересів ОСОБА_7 в апеляційному суді Черкаської області (т.9 а.с.37);

- протоколу пред`явлення обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_13 матеріалів справи від 21 листопада 2000 року та графіка ознайомлення з цими матеріалами за участі захисника (Т.9 а.с.174-175);

- протоколів судового засідання апеляційного суду Черкаської області, на яких захист інтересів ОСОБА_7 здійснював адвокат ОСОБА_13 (Т.11 а.с.1-181);

- угодою про вступ захисника ОСОБА_7 ОСОБА_14 у кримінальний процес від 4 березня 2002 року (Т.12 а.с.177).

Тоді як доводи про відсутність даних про подання юристом ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_7 касаційної скарги не свідчать про порушення права на захист останнього, оскільки представник ОСОБА_14 вступив у справу на підставі угоди від 4 березня 2002 року вже після подання касаційної скарги особисто ОСОБА_7 14 лютого 2002 року (Т.12 а.с.91-99).

Одночасно суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що не є підставою для перегляду вироку апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року за нововиявленими обставинами доводи заявника ОСОБА_7 про те, що головуюча суддя ОСОБА_15 під час розгляду апеляційним судом Черкаської області його кримінальної справи не склали присягу судді, оскільки обставини неприйняття суддею присяги не відносяться до нововиявлених обставин, які є підставою для перегляду вироку суду, що підтвердив і Верховний Суд у справі за провадженням № 51-2290ск20 від 18.05.2020.

Крім того, згідно довідки апеляційного суду Черкаської області від 3 травня 2017 року суддя ОСОБА_15 склала присягу судді 7 березня 1990 року.

Також місцевим судом правильно встановлено, що чинний на той час Закон України «Про судоустрій України» від 1981 року не містив вимог щодо прийняття народними засідателями присяги, в зв?язку із чим суд прийшов правильного висновку щодо необгрунтованості посилань заявника як на нововиявлену обставину на відсутність присяги в народних засідателів, які входили до складу суду в апеляційному суді Черкаської області.

Одночасно місцевим судом звернено увагу на те, що показання свідка ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_9 не були єдиними та ключовими доказами під час ухвалення вироку апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року; цим доказам було надано оцінку в сукупності з іншими дослідженими доказами, що свідчили про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів. Не надано і судового рішення, яким би було встановлено неправдивість показань свідка ОСОБА_16 .

З врахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обствинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року.

Із зазначеним висновком місцевого суду, погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення, тоді як частина обставин, на які посилається в своїй заяві ОСОБА_7 , спростовується матеріалами кримінального провадження, тоді як їх інша частина не є нововиявленими обставинами, в розумінні вимог КПК України.

Неприйнятними на думку колегії суддів є доводи ОСОБА_7 зприводу того, що суд, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, оскільки судом першої інстанції під час розгляду заяви засудженого надано належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які дали суду можливість зробити висновок про недоведеність фактів, що відносяться до обставин, які встановлюються.

Доводи апеляційної скарги з доповненнями ОСОБА_7 про те, що оскаржуване рішення незаконне, винесене з істотним порушенням норм процесуцального права, а саме: ст.ст.410, 411 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Неприйнятними є доводи ОСОБА_7 про те, що судом не було забезпечено участь у судовому розгляді ОСОБА_9 та відмовлено йому у задоволенні клопотання про безпосередній допит ОСОБА_9 судом в режимі відеоконференції на підставах невизначених законом, позаяк із журналу судового засідання від 27.01.2023 не вбачається, що ОСОБА_7 чи його захисник клопотали з приводу відкладення судового засідання для задоволення вказаного клопотання.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 січня 2023 року про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, у зв`язку із чим дану ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями засудженого, - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 січня 2023 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001 року залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст.426 КПК України.

Головуючий

Судді