Справа №694/311/18
провадження № 1-кп/694/30/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000310 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Звенигородка Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше судимого,

за скоєння суспільно небезпечних діянь, кримінальна відповідальність за які передбачена ч. 2, 3 ст. 185 КК України,-

із участю в судовому розгляді:

особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 24.03.2017 року близько 01.00 год., переліз через паркан на територію огородженого будинковолодіння, яке розміщене по АДРЕСА_2 , та проник через отвір до приміщення недобудованого гаражу, звідки таємно викрав належний ОСОБА_9 , бувший у використанні електричний бетонозмішувач «Сталь БСТ 125», вартістю 2550 гривень, після чого із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_6 кваліфіковані як суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Він же, повторно, 25.03.2017 року близько 17.00 год., перебуваючи біля приміщення магазину «Надія», яке розміщене по вул. Свободи, 73, в м. Звенигородка, Черкаської області, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_10 , бувший у використанні велосипед «Formula Rodeo», вартістю 2500 гривень, після чого із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_6 кваліфіковані як суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Під час судового розгляду особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 у присутності його законного представника та захисника, не заперечував обставин, які викладені у фабулі клопотання прокурора та застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Крім того зазначив, що саме ним було вчинено суспільно-небезпечні діяння, обставини яких викладені у клопотаннях прокурора.

Законний представник та захисник проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, не заперечували.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися. Подали заяви в яких просять розгляд клопотання проводити без їх участі.

Причетність ОСОБА_6 до вчинених ним суспільно-небезпечних діянь, кримінальна відповідальність за які передбачена ч. 2, 3 ст. 185 КК України, також підтверджується іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування.

Так, причетність ОСОБА_6 до вчинених суспільно-небезпечного діяння, що мало місце 24.03.2017 підтверджується:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_9 ;

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про те, що кримінальне провадження за №0000310, зареєстроване 24.03.2017 в реєстрі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень на підставі заяви ОСОБА_9 та кваліфіковане за ч. 3 ст. 185 КК України;

- даними протоколу огляду місця події від 25.03.2017 з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що слідчим оглянуто територію магазину біля якого відбулась крадіжка велосипеда «Formula Rodeo», належного ОСОБА_10 ;

- даними протоколу огляду предмета від 03.04.2017, яким оглянуто велосипед «Formula Rodeo»;

- даними постанови про визнання речовими доказами від 03.04.2017, якою велосипед «Formula Rodeo» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано пеід розписку потерпілому (власнику);

- даними розписки потерпілого ОСОБА_10 від 03.04.2017 про отримання від слідчого на відповідальне зберігання велосипеда «Formula Rodeo»;

-даними звіту товарознавчої експертизи №19/04-17-03 від 19.04.2017, згідно якого вартість викрадено велосипеда «Formula Rodeo» становить 2500 гривень.

- даними висновку судово-психіатричного експерта №221 від 24.05.2017 згідно якого ОСОБА_6 виявляв і виявляє прояви хронічного психічного захворювання у вигляді шизотипових розладів з грубою психопатоподібною поведінкою дисоціально-збудливого типу з маячно подібними включеннями переслідування, вживанням канабіноїдів та алкоголю у преморбідно особи з легкою розумовою відсталістю в ступені легкої дебільності, що на думку комісії позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Причетність ОСОБА_6 до вчиненого суспільно-небезпечного діяння, що мало місце 25.03.2017 підтверджується:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_10 ;

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про те, що кримінальне провадження за № 0000316, зареєстроване 26.03.2017 в реєстрі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень на підставі заяви ОСОБА_10 та кваліфіковане за ч. 1 ст. 185 КК України;

- даними протоколу огляду місця події від 25.03.2017, з якого вбачається, що слідчим оглянуто територію будинковолодіння ОСОБА_9 , зокрема недобудоване приміщення гаража, звідки був викрадений бктонозмішувач. В ході огляду виявлено вм`ятини на верхній частині паркану (яким огороджено будинковолодіння) в яких присутні залишки фарби жовтого кольору. Також біля паркану виявлено сліди від коліс шириною 4 см., колія між колесами 40 см.;

- даними протоколу огляду місця події з фототаблицею від 25.03.2017, з якого вбачається, що слідчим оглянуто авомоіль марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору;

- даними довідки про вартість майна, видана Звенигородським районним споживчим товариством, згідно якої вартість бетонозмішувача фірми "Сталь БСТ-125" становить 2550 гривень;

При цьому про спрямованість умислу, мету і мотиви дій ОСОБА_6 при вчиненні вказаних вище суспільно-небезпечних діянь передбачених ч. 2,3 ст. 185, КК України, а саме, що ОСОБА_6 мав прямий умисел та діяв з корисливих мотивів, оскільки мотив злочину, вмотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини і прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними. Відтак зазначені вище обставини суд не зазначає в мотивувальній частині своєї ухвали, а саме, що ОСОБА_6 вчиняв дії з прямим умислом та з корисливих мотивів.

Згідно з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, його причетність у скоєнні суспільно-небезпечних діянь підтверджується доказами, але згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 221 від 24.05.2017, ОСОБА_6 виявляв і виявляє прояви хронічного психічного захворювання у вигляді шизотипових розладів з грубою психопатоподібною поведінкою дисоціально-збудливого типу з маячно подібними включеннями переслідування, вживанням канабіноїдів та алкоголю у преморбідно особи з легкою розумовою відсталістю в ступені легкої дебільності, що на думку комісії позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Суд, заслухавши прокурора, який підтримує клопотання, захисника та законного представника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичнгого характеру ОСОБА_6 , які також просять задовольнити клопотання, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази вважає, що є всі підстави застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом..

Разом із тим, враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутню у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Враховуючи вищевикладене та з врахуванням правового висновку Верховного Суду, який викладений в ухвалі від 17 березня 2020 року у справі №127/23789/17, відповідно до якої, у разі вчинення суспільно-небезпечного діяння особою у стані неосудності відповідне діяння не може бути кваліфіковане за ознакою повторності, суд вважає за необхідне виключити з фабули обвинувачення посилання сторони обвинувачення на повторність вчинення суспільно-небезпечного діяння.

Таким чином, дії ОСОБА_6 , що мали місце 25.03.2017 року судом кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність відповідно до ч.1 ст.185 КК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 93, ч. 1 ст. 94 КК України до такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, вид яких визначається залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно ч.3 ст.94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, при цьому, за своїм психічним станом потребує примусового лікування, суд вважає за необхідне застосувати щодо нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Пункт п. 1"е" даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг.

Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 "е" ст. 5 Конвенції) Суд зазначає, що "їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом...» основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 "е" ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У зв`язку з останнім Суд повторює, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (п. 99 Рішення Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року, справа «Анатолій Руденко проти України», заява №50264/08)

Згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів становлять 70,00 гривень.

Судові витрати не підлягають стягненню, оскільки згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», судові витрати покладаються тільки на засуджених.

Отже, покладення судових витрат за проведення експертизи ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

Керуючись ч. 1, 5 ст. 94 КК України, ст.ст. 513, 516 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Звенигородка Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше судимого, у кримінальному провадженні №0000310 за підозрою його у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1, 3 ст. 185 КК України задовольнити повністю.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Звенигородка Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше судимого, який вчинив суспільно-небезпечні діяння, кримінальна відповідальність за які передбачена ч. 1, 3 ст. 185 КК України в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази велосипед «Formula Rodeo», залишити у розпорядженні потерпілого.

На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення ухвали.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити прокурору та захиснику, особі щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , його законному представнику, потерпілим.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 22.12.2023 о 12 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1