Справа №534/107/23
Провадження №1-кс/534/12/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-30.11.2021 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-20.01.2022 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 5 років. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором, в якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивовано слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що близько 14 год 20 хв 13.01.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи доступ через мобільний додаток «Приват 24» до банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ОСОБА_7 , вирішив викрасти грошові кошти із зазначеної картки.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», Закону України № 2119-IX від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2212-ІХ від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2263-ІХ від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2500-ІХ від 15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2738-ІХ від 16.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, таємно, повторно, маючи доступ до мобільного застосунку «Приват24» потерпілої, із використанням вказаної програми викрав із банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 належні ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 4 000 грн 00 коп шляхом їх перерахування на власну банківську картку № НОМЕР_2 .

У подальшому ОСОБА_4 , приховавши факт крадіжки грошових коштів, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що у середині січня 2023 року (точної дати в ході досудового розслідування встановити не вдалося) ОСОБА_4 , перебуваючи разом із ОСОБА_8 біля першого під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив заволодіти шляхом обману належною ОСОБА_9 золотою каблучкою, яка перебувала у користуванні ОСОБА_8 ..

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 під приводом нетривалого користування взяв у ОСОБА_8 золоту каблучку вагою 2,160 г з метою заволодіння останньою та без наміру повернення каблучки законному користувачеві, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, після завершення зустрічі з ОСОБА_8 , шляхом обману, повторно заволодів золотою каблучкою вагою 2,160 г, вартістю 3448 грн 46 коп.

У подальшому ОСОБА_4 зазначеним майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.

Відомості про перелічіні кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2023 року за № 0000043.

У судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання слідчого та зазначаючи про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, наполягав на застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор наголосив на тому, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, не працює, не має джерела доходів, раніше неодноразово судимий, кримінальні правопорушення вчинені під час іспитового строку, чим підтверджується небажання стати на шлях виправлення та свідчить про те, що єдиним джерелом доходу підозрюваного є вчинення корисливих кримінальних правопорушень, а отже і надалі, не маючи джерела доходів, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, отже необхідно обрати винятковий запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.

Слідчий своє клопотання підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього та просив суд обрати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт. Обґрунтовуючи свою позицію тим, що він не був обізнаний про підозру відносно нього та не отримував її, а мати йому не повідомила про цю обставину, оскільки вони довгий час не спілкувались через сварку. Не переховувався від органу пробації, про свій намір тимчасово покинути м. Горішні Плавні та поїхати до Львова на роботу повідомляв начальника Кременчуцького міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_10 .На що йому було повідомлено, що вирок на виконання орган пробації направить до Львівського органу пробації. Отже, він не має наміру переховуватися від органів слідства та суду, має стійкі соціальні зв`язки, тому ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, та зазначений слідчим у клопотанні, відсутній. Крім того, заперечував наявність ризику можливого впливу на свідків, оскільки він повністю визнав свою вину. Наголосив, що після вчинення даних кримінальних правопорушень більше не вчиняв злочинів, а тому відсутні докази на підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України. Тож підозрюваний зауважив, що ризики, передбачені у клопотанні, а саме ризик переховування від слідства, ризик протиправного впливу на свідків відсутні, та запевняв, що не буде вчиняти інших злочинів. Отже у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Захисник підозрюваного просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації підозрюваного, а саме: АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи свою позицію тим, що підзахисний має стійкі соціальні зв`язки зі своєю сім`єю, йому не було відомо про підозру у вчиненні вказаних злочинів, оскільки підозра була вручена його матері. На весні 2023 року його підзахисний поїхав до Львова і там проживав та займався волонтерською діяльністю, про що він повідомив начальника органу пробації. Також захисник заперечував проти доводів прокурора про те, що ОСОБА_4 начебто був у розшуку. Клопотання є необгрунтованим та не містить доказів того, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання покладених на на ОСОБА_4 обов`язків. Наявність судимості не закріплена у законі як безумовна підстава обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Є вагомі підстави для застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту, а саме наявність стійких зв`язків з матір`ю, сестрою та молодшим братом ОСОБА_4 , з якими у нього доброзичливі стосунки. Тому ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, та зазначений слідчим у клопотанні, відсутній. Крім того, заперечував наявність ризику можливого впливу на свідків, оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, а тому ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, та зазначений слідчим у клопотанні, відсутній. Наголосив, що після вчинення даних злочинів, більше порушень не вчиняв, тому відсутні докази про наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України.

З`ясувавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як убачається з представлених суду матеріалів, у провадженні ВП №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2023 року під №0000043 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

У межах зазначеного кримінального провадження 05 січня 2024 року о 17 год 50 хв ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України. Також, 29.06.2023 о 10 год 15 хв. підозру отримала мати підозрюваного ОСОБА_11 ..

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та копії доданих до нього матеріалів вручена підозрюваному ОСОБА_4 08 січня 2024 року о 10 год 30 хв з дотриманням вимог ч.2 ст.184 КПК України, що підтверджується підписом ОСОБА_4 (зворотній бік а.с. 4).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР; протоколами про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколами допиту потерпілих; протоколами огляду місця події; протоколами допиту свідків; висновком експерта; постановою про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук; постановою про відновлення досудового розслідування; листом органу пробації; ухвалою слідчого судді про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу та позицією підозрюваного, висловленої ним у судовому засіданні, який вважає підозру обґрунтованою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

За змістом ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку, що наведені вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність місця постійного проживання; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність ризиків, передбачених частиною першою ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб у цьому кримінальному провадженні, а також можливість вчинення інших кримінальних правопорушень. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Суд враховує, що пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків, передбачених законом і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (правова позиція Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» (пункт 59)).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

На підтвердження наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, прокурор зауважив на тяжкість покарання та те, що ОСОБА_4 постійно змінює своє місце проживання, зокрема підозрюваний протягом шести останніх місяців працював на території Львівської, Дніпропетровської та Одеської областей. Зазначене повністю підтвердив підозрюваний у удовому засіданні. Про зміну місця проживання та роботи не повідомляє належним чином відповідні органи. ОСОБА_4 було оголошено у розшук, також у підозрюваного відсутні стійкі соціальні зв`язки та з врахуванням обстановки воєнного стану, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Доводи захисника та підозрюваного, що останній не був обізнаний про наявність підозри відносно нього у вчиненні злочинів та відсутності наміру переховуватись від слідства та суду, не беруться до уваги, оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, виходячи з його показань, у період іспитового строку, та був обізнаний про наслідки, які повинні неминуче настати у такому випадку, передбачені ст. 75 КК України. Отже, наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України прокурором та слідчим доведено. Проте прокурор не довів ризику, що ОСОБА_4 може вплинути на свідків кримінального правопорушення, якщо до нього буде застосовано більш м`який запобіжний захід. В обґрунтування наявності такого ризику, прокурор вказав на те, що на даний час триває досудове слідство та є ризик впливу на потерпілих та свідків шляхом психологічного тиску, шантажу, вмовлянь, погроз тощо. Суд наголошує, що ОСОБА_4 визнав повністю свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, з моменту вчинення даних злочинів пройшов рік, ніяких дій, що свідчили б про тиск на потерпілих ОСОБА_4 не вчиняв, тому суд вважає не доведеним наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Поряд з цим прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, вчинив кримінальні правопорушення у період іспитового строку.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконливого висновку щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового слідства, суду та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, з огляду на що зазначені у клопотанні ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду клопотання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання судом вивчалася можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановлених судом ризиків. На думку суду жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе їх унеможливити. Застосування домашнього арешту на даній стадії досудового розслідування є недоцільним з огляду на відсутність особливої довіри до обвинуваченого в підтвердження можливості дотримання ним процесуальних обов`язків, постійною зміною місця проживання та вчинення ним нових кримінальних правопорушень у період іспитового строку.

Крім того, настання кожного окремо та усіх у сукупності ризиків можливе і з урахуванням невідворотності призначення реального покарання особі, оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Так, у пункті 5 частини 2 статті 183 КПК України зазначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований лише, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Оцінивши всі обставини в їх сукупності у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання щодо обґрунтованості клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявності підстав для його задоволення.

Враховуючи викладене, а також дані про особу обвинуваченого, відсутність позитивних характеристик, доброї репутації, безробіття, відсутності неповнолітніх дітей, джерел доходів, сталих соціальних зв`язків, вчинення кримінальних правопорушень у період іспитового строку суд приходить до переконання про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Судом вивчалась можливість застосування до підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Проте, з урахуванням особи підозрюваного, відсутності у нього джерел доходів, поведінки, яка свідчить, що на шлях виправлення він не став, вчиняє тяжкі злочини у період іспитового строку та порушує умови відбування покарання з випробуванням, - застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не буде дієвим.

Питання про застосування застави вирішено судом в порядку, визначеному ст.183 КПК України.

З урахування тяжкості інкримінованих злочинів, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, майнового та сімейного стану підозрюваного, суд вважає заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн, не є завідомо непомірною для підозрюваного та є достатньою мірою гарантувати виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Оцінивши всі обставини в їх сукупності у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя приходить до переконливого висновку що на даній стаді досудового розслідування є підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу, передбаченого КПК України, та можливості досягнення при цьому балансу між суспільними інтересами та забезпеченням поваги до особистої свободи ОСОБА_4 , інший більш м`який запобіжний захід не буде дієвим для досягнення мети застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Взяти негайно під варту ОСОБА_4 в залі суду.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання.

Датою закінчення дії ухвали є 08 березня 2024 року включно о 18 годині 00 хвилин.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн, кошти можуть бути внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області (отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області; ЗКПО 26304855; р/р UA0015950 в ДКСУ м.Київ; МФО 820172; призначення платежу: ПІБ платника, призначення платежу, суд) підозрюваним, обвинуваченим або заставодавцем, який зобов`язується надати суду документ, що це підтверджує.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти, на нього покладаються на час дії ухвали суду наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, перебування та / або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, які мають відношення до кримінального провадження у даному кримінальному провадженні;

- заборонити виїзд з України та виїзд на тимчасово окуповані території України;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документу, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Полтавського слідчого ізолятора негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це старшого слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , начальника Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити особі, якою буде внесено заставу, що в разі невиконання підозрюваним перелічених вище обов`язків, заставу буде звернуто в дохід держави.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору та захиснику підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали буде проголошено в судовому засіданні о 14 год 35 хв. 11 січня 2024 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.