н/п 1-кс/766/3754/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_2 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

в с т а н о в и л а:

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про арешт майна тимчасово вилученого у ході огляду місця події, а саме: білого паперового згортку з речовиною рослинного походження, який упаковано до сейф-пакету, з передачею майна на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області до вирішення питання по кримінальному провадженню по суті.

Обґрунтування клопотання:

Клопотання прокурора складається із повідомлення коли було вилучено речовину, а саме: спочатку надійшло повідомлення, що 28.11.2023року за адресою: АДРЕСА_1 у гр. ОСОБА_3 вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження. В подальшому на місці події 28.11.2023 року було проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено білий паперовий згорток з невідомою речовиною рослинного походження, які було вилучено та упаковано до сейф-пакету. Із зазначеного слідує, що паперовий згорток вилучали двічі чи тричі (?).

У другій частині клопотання прокурор процитував статті, які регулюють питання накладення арешту майна та речових доказів. Зокрема, прокурор виклав зміст ст. 98КПК України, яка визначає поняття речових доказів, ст.167КПК України, яка визначає підстави та поняття вилученого майна, ч.1ст.170 КПК України, п.1 ч.2 ст.170КПК України, ч.3 ст.170КПК України, які визначають поняття арешту майна та інші правові питання накладення арешту на майно.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає поверненню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає конфіскації.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, якою визначено вимоги до клопотання про арешт майна, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, серед іншого, повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень стаття 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання прокурора не відповідає вимогам, встановленим ч.2 ст.171 КПК України, а саме:

Клопотання взагалі не містить підстави, мети (визначеної КПК України) та відповідного обґрунтування для накладення цього арешту, лише містить цитування статей КПК України.

При цьому частина 2 статті 170 КПК України визначає мету арешту, в ній визначені вичерпний перелік того, з якою метою може бути накладено арешт.

У клопотанні прокурор не зазначив з якою метою необхідно арештувати майно.

А обґрунтування підстави та мети цього арешту є необхідним відповідно до вимог закону.

Метою накладення арешту майна може бути і збереження речових доказів. Якщо речі (предмети), визнано речовими доказами то відповідно до ст.98 КПК України має бути зазначено яким ознакам (критеріям) речового доказу він відповідає, й підстава для арешту (яку обставину буде підтверджувати) та завдання, яке має бути виконане арештом майна.

Зокрема, звертаючись із клопотанням про накладення арешту з метою забезпечення збереження речового доказу, прокурор має обґрунтувати відповідність вилученого майна критеріям речового доказу,( а не процитувати ст.98КПК України), оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Щодо завдання арешту майна, то воно визначене ч.11 ст.170КПК України, тобто прокурор має довести, що існують конкретні обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Це має бути доведено з урахуванням того, що вилучене майно знаходиться у відповідальної особи правоохоронного органу, тобто конкретно вказати хто може пошкодити, зіпсувати, втратити, знищити, використати, перетворити майно, передати, якщо майно не арештувати. Чи підлягає майно поверненню якійсь особі в разі ненакладення арешту.

Прокурор зазначає, що «під час проведення досудового розслідування існують ризики нищення вилученого майна, яке становить суттєве значення для розслідування кримінального провадження та має бути збережене». Вказуючи на такі ризики прокурор повинен конкретно зазначити ким може бути знищена вилучена речовина, адже вона зберігається у слідчого. То як при перебуванні речовини у слідчого вона може бути знищена.

Прокурору при зверненні з клопотанням про арешт майна необхідно врахувати чи є вилучена речовина майном та наявність ризиків в разі незастосування їх арешту (ч.11 ст.170 КПК України). .

До клопотання прокурора додано постанову слідчого про визнання вилучених речей речовим доказом, проте у постанові жодним чином не обґрунтовано яким саме критеріям речового доказу відповідають вилучені речі.

Клопотання прокурора абсолютно не вмотивоване, не містить жодного обґрунтування яке значення у даному кримінальному провадженні мають вилучені речі. А загальна фраза, що « вилучене майно слід вважати речовим доказом у кримінальному провадженні та в подальшому вони можуть бути використаний як доказ» не є належним обґрунтуванням.

За своїм змістом клопотання містить виклад обставин, за яких вилучалося майно, та цитування статей КПК України, які регулюють питання накладення арешту на майно, тоді як клопотання повинно містити конкретне обґрунтування, а не цитування статей КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Оскільки клопотання про арешт майна не відповідає вимогам, визначеним ст.171 КПК України, то відповідно до ч.3 ст.172 КПК України підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання повернути прокурору Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_2 .

Встановити строк у 72 години з моменту отримання вказаної ухвали прокурором ОСОБА_2 для усунення наявних у клопотанні недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1