Березівський районний суд Одеської області
05.10.2023
Справа № 494/1705/23
Провадження № 1-кп/494/144/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000109 щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Чижове Березівського району Одеської області, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

- 03.06.2014 року Березівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.263 КК України до 2 років обмеження волі. В силу ч.1 ст. 71 КК України долучено 6 місяців обмеження волі за вироком Березівського районного суду Одеської області від 04.10.2012 року, всього 2 роки 6 місяців обмеження волі. 20.07.2016 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання. Невідбутий строк 1 рік 1 місяць 29 днів.

- 03.11.2022 року Березівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що під час дії на території України воєнного стану, який оголошено відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указу Президента України № 573/2022 від 12.05.2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500 ІХ, Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, Указу Президента України № 573/2022 від 12.05.2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500 ІХ, Указу Президента України від № 757/ 2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 р. №2738-IX Указу Президента України від №757/ 2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 р. №2738-IX, Указу Президента України від № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 р. № 2915-IX Указу Президента України від № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 р. № 3057-IX, - 20.07.2023 року приблизно о 10:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, проходив повз магазин «Клякса», який розташований по вул. М. Грушевського у м. Березівка, Одеської області та помітив, як раніше йому не знайомий ОСОБА_5 , рухаючись на велосипеді «CROSSWIND», втратив свідомість. У цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипедом марки «CROSSWIND», синього кольору, який належить ОСОБА_6 . Користуючись тим, що ОСОБА_5 перебував без свідомості, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повідомив необізнаним про його злочинні наміри працівникам швидкої допомоги, які прибули на виклик, що забере вищевказаний велосипед на зберігання, у зв`язку з чим останні не оцінювали його дії, як викрадення майна. У продовження своїх протиправних дій, ОСОБА_4 діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно викрав велосипед марки «CROSSWIND», синього кольору, бувший у використанні, вартістю 1500 грн., який належить ОСОБА_6 . У подальшому, ОСОБА_4 місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у незаконному проникненні до житла.

Потерпіла в судове засіданні 05.10.2023 року не з`явилася. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Водночас, надіслала заяву від 27.09.2023 року про розгляд справи за її відсутності та просить призначити покарання згідно чинного законодавства.

Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду, та можливість за її відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

На розгляд суду досудовим слідством винесено обвинувачення ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений частиною четвертою статті 185 КК України.

Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальні правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочинів та просив суд призначити найменш суворе покарання.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше судимий та перебуває на іспитовому строку, не перебуває на наркологічному та психіатричному обліку, не одружений, має посередню характеристику.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченій покарання згідно статті 67 КК України не встановлено.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною четвертою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком по 5 років, та на підставі ч.1 ст.70 КК України приєднати частково покарання за вироком від 03.11.2022 року, визначивши остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі. Обвинувачений просив призначити найменш суворе покарання та вказав, в подальшому житті не буде вчиняти таких дій.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Злочини вчинені обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, та на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднати частину покарання за вироком від 03.11.2022 року, визначивши остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та інтересів потерпілої.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати на експерта відсутні.

Застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту змінити на тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Суд також вважає, що речові докази по кримінальному провадженню №0000109, а саме: велосипед «CROSSWIND», синього кольору, бувший у використанні - необхідно залишити ОСОБА_6 по приналежності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, 71, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України до покарання, призначеного за вказаним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 03.11.2022 року та призначати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Застосований запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді домашнього арешту змінити на тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», до набрання вироку законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 05.10.2023 року.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Витрати на експерта відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000109, а саме: велосипед «CROSSWIND», синього кольору, бувший у використанні - необхідно залишити ОСОБА_6 по приналежності.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1