УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 . про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 220 220 000 000 005 40 від 10.10.2022,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна гр. ОСОБА_5 звернувся адвокат ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 220 000 000 005 40 від 10.10.2022 за ч. 1 ст. 1112, ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 209 КК України, у якому ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.04.2023 (справи № 761/11271/23, 761/11283/23) накладений арешт на нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_5 .

Водночас, представник власника майна вважав, що арешт накладений безпідставно, оскільки ОСОБА_5 не має жодного процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні та зазначений вид забезпечення кримінального провадження порушує його право власності та позбавляє останнього можливості у законний спосіб розпоряджатися належним йому майном, оскільки ОСОБА_5 на законних підставах володіє та користується земельними ділянками з кадастровими номерами :04:130:0071, :04:130:0062, :01:147:0481, квартирою АДРЕСА_1 ; домоволодінням за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; базою відпочинку за адресою: АДРЕСА_3 , спортивно-оздоровчим комплексом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_4 , іншими об`єктами нерухомості та низкою транспортних засобів., тому перелічені об`єкти не можуть бути доказами у цьому провадженні.

Керуючись наведеним, представник власника майна просив арешт рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_5 , скасувати.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та необхідність подальшого перебування майна гр. ОСОБА_5 під арештом, оскільки, не виключено, що останній має відношення до фінансово-господарсбької діяльності з суб`єктами господарювання на території держави - агресора Російської Федерації, тому майно, що належить ОСОБА_5 набуте за грошові кошти, що отримані внаслідок здійснення протиправної діяльності.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника майна, заперечення прокурора, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали, дійшов висновку про таке.

У відповідності до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

У силу частини 2 наведеної статті КПК арешт майна може бути скасовано слідчим суддею повністю чи частково, якщо власник або володілець майна доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справах «Бакланов проти Російської Федерації» та «Фрізен проти Російської Федерації» ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів.

У практиці ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що таке втручання держави у права особи повинно здійснюватися виключно шляхом досягнення справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, тобто лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Ухвалами Шевченківського районного суду міста Києва від 05.04.2023 (761/11271/23, 761/11283/23) задоволені клопотання слідчого прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , накладено арешт на низку об`єктів нерухомості та транспортні засоби, що належать ОСОБА_5 , оскільки таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Як вказано у рішеннях слідчого судді, сторона обвинувачення посилалась на те, що керівник ТОВ «Надра-Геоінвест» ОСОБА_7 , вступивши у злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та іншими особами, під час здійснення у період 2020-2023 років господарської діяльності відобразили реалізацію товарів на адресу підприємств з ознаками ризиковості, зокрема ТОВ «СПК», ТОВ «Біо-етанол», ТОВ «Хімконсалтингтрейд», що мають транзитно-конвертаційну спрямованість, з метою надання правомірного вигляду отриманню коштів та їх використанню, чим вчинили легалізацію (відмивання) коштів, отриманих злочинним шляхом.

У зв`язку з цим прокурор припускав, що придбане гр. ОСОБА_5 майно має протиправне походження, тому рішенням слідчого визнане речовим доказом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається у випадках, зокрема, якщо слідчий або прокурор не доведуть, що може бути виконане завдання, для виконання якого вказані особи звертаються з відповідним клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно з-поміж іншого є доказом злочину, а також для забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінальний процесуальний закон відносить, серед іншого, об`єкти, набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, завданням арешту майна у цьому випадку є забезпечення збереження певних предметів не як об`єктів права власності, а саме як речових доказів, тобто таких, що зберегли на собі сліди злочину або є безпосередніми носіями інформації про обставини вчинення злочину, або ж набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Досліджуючи питання, чи може бути, зокрема, нерухоме майно доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує, що віднесення певних матеріальних об`єктів до речових доказів безпосередньо пов`язане із складом кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування.

Отже, такі докази мають бути належними, тобто відповідно до ст. 85 КПК прямо чи непрямо підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні за конкретною статтею Кримінального кодексу України.

Не виключаючи того, що об`єкти нерухомого та рухомого майна можуть нести на собі сліди злочинного посягання, а також підтверджувати або спростовувати обставини, що підлягають доказуванню, слідчий суддя відмічає, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється за ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 209 КК України, отже, доказами у такому випадку можуть бути речі чи документи, що свідчать про причетність особи до державної зради, пособництва особи державі-агресору та легалізації майна, яке отримане злочинним шляхом.

У той же час, на день розгляду клопотання про скасування арешту стороною обвинувачення не доведено, що арештоване майно є доказом причетності ОСОБА_5 до перелічених вище кримінальних правопорушень чи набуте останнім за кошти, отримані у результаті здійснення протиправної діяльності, пов`язаною з пособництвом державі-агресору.

Крім того, стороною обвинувачення не спростовані аргументи ініціатора клопотання, що піддане арешту майно на теперішній час на законних підставах перебуває у власності ОСОБА_5 , що підтверджується наданими представником власника документами.

Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба чи такий застосований необґрунтовано.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження дійсно відсутня, оскільки подальше перебування майна під арештом не відповідає наведеній у ст. 170 КПК меті та завданню його застосування, чим продовжується порушення права власності гр. ОСОБА_5 , що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло спричинені негативні наслідки та відновило у повному обсязі права власника. Отже, клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати у кримінальному провадженні № 220 220 000 000 005 40 від 10.10.2022 арешти, накладені ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.04.2023 (справи № 761/11271/23, 761/11283/23), на майно ОСОБА_5 , а саме на:

- гараж за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, гаражно-будівельний кооператив «Обслуговуючий кооператив «Янтарний», гараж НОМЕР_1 , загальна площа (кв.м): 17.4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- базу відпочинку за адресою: АДРЕСА_3 , земельна ділянка з кадастровим номером: :01:320:0001, реєстраційний номер: 214, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214.

- квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_6 , кадастровий номер: :04:130:0071. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_6 , кадастровий номер: :04:130:0062. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- спортивно-оздоровчий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_4 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14;

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_7 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14. Кадастровий номер: :01:147:0481. Площа (га): 0.5368;

- гараж за адресою: АДРЕСА_7 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14;

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 . Реєстраційний номер майна: 29580309;

- транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER 315», (2022 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER З15», (2022року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

- транспортний засіб «XCMG QY30K5C», (2022 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

- транспортний засіб «MAN TGS 41.440», (2022 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_5 ;

- транспортний засіб «MAN TGS 41.440», (2022 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_6 ;

- транспортний засіб «ЗИЛ 433362», (2004 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_7 ;

- транспортний засіб «ЛІДЕР 830085», (2021року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_8 ;

- транспортний засіб «ЛІДЕР 830085», (2021 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_9 ;

- транспортний засіб «ПГМФ 8902L0», (2010 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_10 ;

- транспортний засіб «ПР 0», (2010 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_11 ;

- транспортний засіб «БОГДАН A09211», (2007 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_12 ;

- транспортний засіб «КРАЗ 65055», (2004 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_13 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1