Справа № 534/1211/23
Провадження № 1-кп/534/85/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000430 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ (Горішні Плавні), Полтавської області, громадянина України, не працюючого, освіта не повна вища, не одружений, немає на утриманні неповнолітніх дітей, військовозобов`язаний, не є учасником бойових дій, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

06 травня 2023 року близько 10 год. 12 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в торговому залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив таємно викрасти товари, розміщені на полицях магазину.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та відповідно продовжено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02.05.2023 № 3057-ІХ строком на 90 діб), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи, що його дії непомпю для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з полиці магазину одну пляшку лікеру «Jagerшeister», об`ємом 0.5 л., вартістю 257 грн. 65 коп. та ТМ АЛАН «продукт для солянки», вагою 0,5 кг., вартістю 112 грн. 15 коп., всього на суму 369 грн. 80 коп.

У подальшому ОСОБА_4 не оплативши товар, покинув приміщення магазину, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ФОП « ОСОБА_6 » матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному проступку визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального проступку та не заперечував, щодо об`єму викраденого майна.

Потерпіла ФОП ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Цивільного позову до суду не подавала.

Винуватість ОСОБА_4 , щодо факту таємного викрадення майна ФОП ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами.

Згідно з протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.06.2023 ОСОБА_7 заявила, що 06.05.2023 близько 10 год. 10 хв. невідома особа діючи таємно, шляхом вільного доступу, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », здійснила крадіжку однієї пляшки лікеру «Jagerшeister», об`ємом 0.5 л., та ТМ АЛАН «продукт для солянки», вагою 0,5 кг.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 01.06.2023 із фототаблицею оглянуто приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване в АДРЕСА_2 .

Згідно постанови від 05.06.2023 про приєднання до кримінального провадження речових доказів визнано в якості речового доказу оптичний диск марки «ALERUS», DVD+R, об`ємом 4,7 GB, на якому міститься відеозапис з камер відеоспостереження з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу огляду вищевказаного диску від 05.06.2023, на якому зафіксовано момент вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного та досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного злочину проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом відсутні.

Згідно довідки Горішньоплавнівської міської лікарні обвинувачений перебуває на обліку лікаря психіатра з діагнозомнаслідки ЧМТ з церебральтенічним синдромом на обліку у лікаря-нарколога не знаходиться.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема обвинувачений є неодруженим та має на утримання не повнолітнім дітей, наявність обставин що пом`якшують щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченим вини у скоєному злочину, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч. 1 ст. 75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого Прача відсутність у нього негативних характеристик та негативних наслідків вчинених кримінальних правопорушень, його молодий вік, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на п`ять років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом одного року строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі:

оптичний диск марки «ALERUS», DVD+R, об`ємом 4,7 GB залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому, потерпілому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1