Справа № 175/239/14-к
Провадження № 1-кп/175/221/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю представника потерпілого: адвоката ОСОБА_4

за участю потерпілого: ОСОБА_5

за участю захисника: адвоката ОСОБА_6

за участю обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002585 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав заявлене його захисником клопотання про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти заявленого захисником клопотання та зазначив, що є всі підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 заперечував проти заявленого захисником клопотання та закриття кримінального провадження, оскільки обвинувачений не визнав свою вину у скоєнні злочину, завдану шкоду не відшкодував, крім того, захисник і обвинувачений тривалий час зловживали своїми правами та обов`язками з метою затягування судового розгляду. Потерпілий заперечував проти заявленого захисником клопотання та закриття кримінального провадження і підтримав думку свого представника.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає можливим закрити кримінальне провадження та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 7 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, органами досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 22 вересня 2013 року, у період часу з 19 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, він знаходився біля магазину «Здоровенькі Були», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Новолександрівка, вул. Паркова, 18-Б, де у нього раптово виник умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень раніше йому не знайомому ОСОБА_8 .. З цією метою він підійшов до ОСОБА_8 і, користуючись фізичною перевагою над останнім, усвідомлюючи, що голова є життєво важливим органом людини, умисно наніс йому один удар правою рукою в праву ділянку голови, після чого, внаслідок наданого тілу прискорення, ОСОБА_8 впав і при падінні вдарився лівою половиною голови о тверде покриття ґрунту. В результаті цих умисних дій ОСОБА_7 постраждалий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток черепу, субдуральною гематомою, крововиливами під м`які мозкові оболонки та в речовину головного мозку, забоєм мозку, яка в своєму перебігу ускладнилася арахноменінгітом, енцефалітом, некрозом речовини головного мозку, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення та в цьому випадку 24 жовтня 2013 року призвели до смерті.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду внаслідок зміни обвинувачення в суді були кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В провадженні заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 33416 гривень 10 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним правопорушенням.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином. Зазначене кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 , було вчинено 22 вересня 2013 року, відтак з дня вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення пройшло більше десяти років. Відомості щодо зупинення чи переривання перебігу давності та докази ухилення обвинуваченого від досудового розслідування або суду відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_7 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій. Обвинувачений розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, а також наслідки закриття провадження з цих мотивів, та наполягає на закритті кримінального провадження з підстав, передбачених ст. 49 КК України.

При цьому судом не може прийняти до уваги заперечення представника потерпілого і потерпілого на клопотання про закриття кримінального провадження, оскільки такі посилання є неспроможними, виходячи із викладеного далі. Так, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Відшкодування завданих обвинуваченим збитків або усунення заподіяної шкоди не передбачене положеннями ст. 49 КК України як обов`язкова умова звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Також, під ухиленням від слідства або суду варто розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника. Під час з`ясування, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення обвинуваченого від суду. Судом встановлено, що це кримінальне провадження з 20 січня 2014 року перебуває на розгляді в суді, будь-яких даних, які би свідчили про ухилення обвинуваченого від слідства чи суду, не встановлено, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що в зазначений десятирічний строк обвинувачений ухилявся від слідства чи суду, а правоохоронними органами чи судом вживалися заходи, спрямовані на розшук і затримання обвинуваченого. Натомість неприбуття обвинуваченого чи його захисника за викликом до суду із відповідним повідомленням суду про неможливість такого прибуття не може вважатися ухиленням обвинуваченого від суду.

Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про те, що заявлене захисником клопотання не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, тому є всі передбачені законом підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки минули строки давності.

Крім того, враховуючи, що у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах цивільний позов не підлягає розгляду, а тому суд вважає необхідним залишити цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 33416 гривень 10 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним правопорушенням, без розгляду.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 288, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, закрити у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 суми в розмірі 33416 гривень 10 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та суми в розмірі 200000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Речові докази: брюки чоловічі чорного кольору з поясом темно-зеленого кольору і пластиковою пряжкою темно-зеленого кольору, светр та футболку чоловічі сірого кольору, байкову сорочку синього кольору в клітинку, шкарпетки чорного кольору, труси чоловічі, пару гумових капців чорного кольору, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 8 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області згідно з постановою про визнання речовими доказами, знищити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: