Справа № 581/31/24
Провадження № 1-кп/581/13/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2024 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому розгляді у режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Липова Долина кримінальне провадження №0000156, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 листопада 2023 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с-ща Липова Долина Липоводолинського району Сумської області, жителя та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із загальною середнью освітою, неодруженого, непрацюючого, особи з інвалідністю ІІ-ої групи, не перебуваючого на «Д» обліку в лікарів нарколога та психіатра, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

1. Обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілому умисне легке тілесне ушкодження за нижченаведених обставин.

14 листопада 2023 року близько 14 год 00 хв ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували за місцем мешкання в Синівському будинку-інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів за адресою: АДРЕСА_1 .

У цей час, ОСОБА_4 , сидячи в інвалідному візку, схопив лівою рукою ОСОБА_6 за комір сорочки та, нахиливши останнього до себе, кулаком правої руки наніс один удар в область лівого ока потерпілого, спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді синця, яке згідно з висновком експерта оцінюється як легке тілесне ушкодження.

Позиція обвинуваченого щодо сутності пред`явленого обвинувачення, та потерпілого

2. Допитаний у присутності захисника ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення (проступку) визнав частково та суду пояснив про те, що 14 листопада 2023 року у післяобідній час між ним та потерпілим ОСОБА_6 виникла словесна суперечка із приводу того, що останній після відвідування туалету не змив воду із туалетного бочка в унітаз, та на його усну пропозицію зробити це до його потрапляння до туалетної кімнати потерпілий відповів йому нецензурною лайкою і після цього він ненавмисно ударив його кистю правої руки із зігнутими пальцями в область лівого ока (удар відбувся не долонею, а майже кистю руки). Хоча він не хотів бити потерпілого, проте намагався захиститися від його протиправних дій щодо спроби перекинути його інвалідний візок разом із ним, при цьому він лівою рукою схопився за одяг потерпілого. Уточнював ті обставини, що у нього з потерпілим 14 листопада 2023 року вперше виник вищенаведений конфлікт на побутовому грунті, ні він, ні потерпілий ознак алкогольного сп`яніння не мали, до виходу із туалету у потерпілого тілесні ушкодження були відсутні, після нанесення ним удару у потерпілого на обличчі проступила кров, яка також потрапила на підлогу в коридорі приміщення інтернату; інші тілесні ушкодження вже виявлялися у потерпілого через декілька тижнів після завдання йому удару ОСОБА_7 в область обличчя після виникнення між цими особами міжособистого конфлікту; зафіксованих тілесних ушкоджень потерпілий йому не завдавав.

3. Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні надав показання наведені нижче, підтвердивши обставини завдання йому тілесного ушкодження обвинуваченим ОСОБА_4 . Цивільний позов не заявляв.

Досліджені в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення

4. Показання потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив про те, що 14 листопада 2023 року в післяобідній час у приміщенні Синівського будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів, поряд із туалетом саме ОСОБА_4 завдав йому один удар кулаком правої руки в ліве око, при цьому обвинувачений перебував у положенні сидячи в інвалідний візок, притиснувши його до стінки, перед цим лівою рукою схопивши його за сорочку, схиливши до себе, після удару у нього розпочалася кровотеча. У подальшому його оглянув лікар, надав йому необхідну медичну допомогу. Уточнював ті обставини, що він до обвинуваченого не чіплявся, обвинувачений учепившись за його одяг, прихилив його до себе та наніс йому такий удар кулаком правої руки, що він ледь не втратив ліве око, до туалету перед ударом ОСОБА_4 він не ходив, це був перший конфлікт із обвинуваченим за місяць проживання у будинку-інтернаті (наступного дня він намагався його ще побити, зараз він його обходить стороною і намагається уникати будь-яких конфліктів із ним, а обвинувачений намагається нібито впіймати його щоб знову вдарити), до поліції він не телефонував у день побиття, ОСОБА_8 бачила ці обставини і зможе їх підтвердити. Претензій до обвинуваченого він не має, не просив суд поміщати його у місця позбавлення волі, проте примиритися із обвинуваченим він не бажає, підтримує намір подальшого продовження розгляду даної справи в суді;

5. Показання свідка ОСОБА_9 , яка суду пояснила про те, що 14 листопада 2023 року в післяобідній час у приміщенні Синівського будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів, вона бачила як поряд із туалетом ОСОБА_4 наніс один удар долонею правої руки потерпілому ОСОБА_6 в область лівого ока (руки в інвалідів на візках при ударі є достатньо важкими), потерпілий після удару схопився за щоку, нецензурно висловився, та побіг із місця події та вже наступного дня у потерпілого вона побачила наклеєний пластирь поряд із лівим оком. Також зазначала, що вона із відстані 5-6 метрів спостерігала як між ОСОБА_4 та потерпілим виникла словесна перепалка із приводу змиття води із бочка в унітаз після відвідування туалету (потерпілий відвідав туалет, але не змив після себе воду), потерпілий висловився нецензурно у відповідь на зауваження обвинуваченого злити воду із бачку в туалеті, потерпілий схопив за коляску обвинуваченого перед ударом. Уточнювала, що на момент проведення слідчого експерименту вона краще пам`ятала певні події, бо у грудні 2023 року вона перенесла інсульт судин головного мозку та її пам`ять на даний час вже відновилася й почувається вона краще; у зазначеному будинку-інтернаті вона вже утримується більше 12 років, із ОСОБА_4 вона підтримує дружні відносини більше 5 років (вона допомагає іноді йому у побуті, приносить йому їжу чи різні речі після прання тощо, вони підтримують один із одним доброзичливі й товариські відносини, проживають вони окремо в різних палатах інтернату);

6. Оголошений протокол слідчого експерименту від 27 листопада 2023 року з фототаблицею до нього, який проведений ст. дізнавачем ОСОБА_10 , у присутності двох понятих, в якому зафіксовано як потерпілий добровільно розповів про обставини завдання йому ОСОБА_4 у приміщенні будинку-інтернату одного удару кулаком правої руки в область його лівого ока 14 листопада 2023 року близько 14 год 00 хв після виникнення між ними словесного конфлікту, а також на статистові він продемонстрував механізм та місце завдання зазначеного удару в область лівого ока, удар наносився ОСОБА_4 із положення сидячи на інвалідному візку. Достовірність та повноту проведеної слідчої дії повністю підтвердив потерпілий під час його допиту в суді;

7. Оголошений протокол слідчого експерименту від 27 листопада 2023 року з фототаблицею до нього, який проведений ст. дізнавачем ОСОБА_10 , у присутності двох понятих, в якому зафіксовано як свідок ОСОБА_9 добровільно розповіла про обставини завдання у коридорі приміщення будинку-інтернату ОСОБА_4 одного удару кулаком правої руки в область лівого ока потерпілого ОСОБА_6 14 листопада 2023 року близько 14 год 00 хв після виникнення між ними словесного конфлікту, а також на статистові вона наглядно продемонструвала механізм та місце завдання зазначеного удару в область лівого ока потерпілого, удар наносився ОСОБА_4 із положення сидячи на інвалідному візку;

8. Оголошений протокол слідчого експерименту від 16 січня 2024 року з фототаблицею до нього, який проведений ст.дізнавачем ОСОБА_10 , у присутності двох понятих, в якому зафіксовано як підозрюваний ОСОБА_4 добровільно розповів про обставини завдання ним біля приміщення туалету в будинку-інтернаті одного удару кулаком правої руки в область лівого ока потерпілого ОСОБА_6 14 листопада 2023 року близько 14 год. 00 хв. після виникнення між ними конфлікту, а також на статистові він продемонстрував механізм та місце завдання зазначеного удару в область лівого ока потерпілого, удар наносився ОСОБА_4 із положення сидячи на інвалідному візку. Зазначена слідча дія проводилася за добровільною згодою обвинуваченого після проведення за його участі судово-психіатричної експертизи, якою підтверджено дійсний стан його осудності при відсутності у нього будь-яких психічних захворювань; повноту та дійсність проведення цієї слідчої дії обвинувачений підтвердив під час дослідження письмових доказів у суді;

9. Оголошений висновок судово-медичної експертизи № 385 від 27 листопада 2023 року, проведеного на підставі постанови ст.дізнавача від 07 грудня 2023 року із використанням оригіналу медичної картки потерпілого, яким установлено те, що синець під лівим оком ОСОБА_6 утворився внаслідок дії тупого предмета (предметів) за механізмом удару/тиснення, та за ступенем тяжкості оцінюється як легке тілесне ушкодження (згідно з п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6), точний час утворення ушкодження встановити не представлялося можливим;

10. Оголошений висновок судово-медичної експертизи № 423 від 18 грудня 2023 року, проведеної на підставі постанови ст.дізнавача від 18 грудня 2023 року, спираючись на дані судово-медичної експертизи № 385 від 27 листопада 2023 року, яким констатовано те, що механізм нанесення тілесного ушкодження у виді синця під лівим оком ОСОБА_6 , продемонстрований свідком ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту, відповідає механізму утворення тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого;

11. Оголошений висновок судово-медичної експертизи № 424 від 18 грудня 2023 року, проведеної на підставі постанови ст.дізнавача від 13 грудня 2023 року, спираючись на дані судово-медичної експертизи № 385 від 18 грудня 2023 року, яким констатовано те, що механізм нанесення тілесного ушкодження у виді синця під лівим оком ОСОБА_6 , продемонстрований під час проведення за участі останнього слідчого експерименту, відповідає механізму утворення тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого;

Досліджені процесуальні аспекті провадження справи

12. Оголошений витяг із ЄРДР про внесення до цього реєстру відомостей 24 листопада 2023 року за фактом завдання потерпілому ОСОБА_6 ОСОБА_4 удару кулаком в область лівого ока потерпілого 14 листопада 2023 року у приміщенні Синівського будинку-інтернату для осіб похилого віку, визначено номер кримінального провадження №00000156, попередня кваліфікація дій за ч.1 ст.125 КК України;

13. Оголошене повідомлення про підозру від 19 грудня 2023 року про вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, складене дізнавачем та погоджене прокурором;

14. Оголошена постанова прокурора від 19 грудня 2023 року про продовження строку досудового розслідування кримінального проступку у вищевказаній справі до тридцяти днів для призначення та проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, яка узгоджується із вимогами ст.219, 298-5 КПК України.

Висновки суду

15. В основу обвинувального вироку у даному провадженні в якості належних та допустимих доказів суд покладає послідовні, змістовні та деталізовані показання потерпілого ОСОБА_6 , свідка-очевидця завдання удару обвинуваченим потерпілого в приміщення будинку-інтернату ОСОБА_9 , висновки судово-медичного експерта, які підтверджують опис та локалізацію тілесного ушкодження, а також протоколи слідчих експериментів за участі потерпілого, свідка ОСОБА_9 , оскільки вищевказані засоби доказування у своїй сукупності доводять обґрунтованість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 (п. 1, 4-5,6-7, 9-11 даного вироку). Оцінка вищенаведених доказів достовірно підтверджує ті обставини, що саме детальні та достовірні показання потерпілого ОСОБА_6 , підкріплені матеріалами медичної картки, висновки судово-медичних експертиз первинно підтверджують локалізацію, механізм завдання тілесного ушкодження потерпілому, та додатково факт завдання удару обвинуваченим потерпілому ОСОБА_6 , його механізм та локалізація тілесного ушкодження також підтверджується протоколами слідчих експериментів проведених за участі потерпілого, свідка ОСОБА_9 . Зокрема, у протоколах слідчих експериментів та висновках експерта зафіксована наглядна демонстрація механізму й локалізації нанесення обвинуваченим удару в область обличчя потерпілому, а також із урахуванням безпосередніх показань потерпілого прямий причинний зв`язок між діями обвинуваченого та завданням ОСОБА_6 тілесного ушкодження.

16. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття даного процесуального рішення, у даній справі знаходить, що стороною обвинувачення доведена:

- подія кримінального правопорушення та всі елементи об`єктивної та суб`єктивної сторони складу вищевказаного злочину: активні дії обвинуваченого по нанесенню одного цілеспрямованого удару в область обличчя потерпілому, наявність об`єкту посягання (здоров`я потерпілого ОСОБА_6 ), а також установлений судом механізм нанесення обвинуваченим тілесного ушкодження потерпілому, прямий причинний зв`язок між вищеописаним умисним діянням та наслідками для здоров`я потерпілого (зокрема, цілеспрямована одноразова дія по нанесенню удару кулаком правої руки по обличчю в область лівого ока потерпілого призвели саме до виникнення вищенаведеного легкого тілесного ушкодження), які встановлені судом з показань потерпілого, свідка, протоколів слідчих експериментів, висновків експертиз (пункти 1,2, 4-7,9-11 даного вироку);

- установлена наявність загального суб`єкта вчинення вищенаведеного злочину (ним є осудна повнолітня, дієздатна фізична особа ОСОБА_4 );

- винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини у виді прямого умислу на завдання удару в область лівого ока на обличчі потерпілого (пункти 4-6,7, 9-11 даного вироку);

17. Таким чином, об`єктивно з`ясовані обставини справи, аналіз вищенаведених доказів, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України, дають підстави суду зробити висновок про доведеність факту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення (проступку), а його умисні дії, які полягали у завданні потерпілому ОСОБА_6 14 листопада 2023 року близько 14 год 00 хв у Синівському будинку-інтернаті одного удару в область лівого ока потерпілого, спричинивши останньому легке тілесне ушкодження у вигляді синця, слід кваліфікувати за частиною першою статті 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

18. На думку суду, з вище досліджених доказів достовірно установлена наявність всіх обов`язкових елементів складу проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 , а тому їх достатньо для ухвалення судом обвинувального вироку у даному провадженні. Судом не установлено іншої особи, яка б, окрім обвинуваченого, словесно конфліктувала з потерпілим і завдала чи могла завдати йому удар 14 листопада 2023 року близько 14 год 00 хв у Синівському будинку-інтернаті в область лівого ока.

19. При цьому, суд приймає в якості належних та допустимих доказів саме висновки слідчих експериментів проведених на стадії дізнання за участі потерпілого, свідка ОСОБА_9 , а не показання зазначеного свідка, які надані ним в суді в частині способу завдання удару обвинуваченим потерпілому та завдання удару не кулаком руки обвинуваченого, а його долонею. Надані в суді показання потерпілого ОСОБА_6 повністю узгоджуються зі змістом та сутністю відібраних у протоколі слідчого експерименту показаннях із їх наглядним відображеням у фототаблиці, вони складені з дотриманням норм ст.104,105, 223, 240 КПК України, а тому суд приймає їх в якості належних та допустимих доказів у даній справі. Також суд в якості належного та допустимого доказу в підтвердження механізму та локалізації завданого ОСОБА_4 тілесного ушкодження потерпілому покладає відображені відомості у протоколі слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 , оскільки вони є достатньо змістовними, зафіксовані за участі саме цього очевидця цієї події після спливу незначного часу після завдання удару потерпілому, дійсна добровільність прийняття участі у цій слідчій дії підтверджено свідком у судовому засіданні. Вищенаведена розбіжність між показаннями цього свідка, наданими у суді, та на стадії дізнання під час проведення слідчого експерименту, на думку суду, пояснюється хворобливим станом свідка після перенесеного нею у грудні 2023 року інсульту судин головного мозку та її більш ніж 60-річним віком, що сукупно, з огляду на візуальний хворобливий фізичний стан цього учасника провадження під час перебування у залі суду, який спостерігався під час судового розгляду справи, і це вплинуло на здатність свідка достовірно відновлювати в її пам`яті певні події з минулого, при цьому, свідок не навів переконливих причин зміни показань, наданих нею на стадії дізнання, на показання, надані нею безпосередньо в суді у вищеаведеній частині.

До цього, суд розглядає в якості обраного способу захисту наведене обвинуваченим посилання про завдання ним ненавмисно потерпілому удару не кулаком правої руки, а саме долонею чи частиною кисті правої руки, оскільки ці показання повністю спростовуються висновками експерта та наданими на стадії дізнання та судового розгляду показаннями потерпілого про завдання удару саме кулаком правої руки, який є за зовнішніми ознаками схожим на тупий предмет в силу його кожно-кістових та хрящових анатомічних складових у будь-якої людини, включаючи обвинуваченого, а долонь чи кість руки людини, в тому числі обвинуваченого, через розміщенні на ній переважно кожно-м`язових складових візуально не можна віднести до тупого предмета (предметів).

Факт перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони при недоведеності обставини посягання потерпілого на здоров`я першого не є підтвердженим належними та допустимими доказами при відсутності будь-яких виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, завданих саме 14 листопада 2023 року. На думку суду, показання ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 про нібито спробу потерпілого перекинути інвалідний візок не є достовірними та їх відповідно не можна пов`язувати саме із наміром потерпілого посягнути на здоров`я ОСОБА_4 під час словесної перепалки в коридорі будинку-інтернаті з огляду на фізичні характеристики обвинуваченого та потерпілого (останній є особою похилого віку, невеликого зросту, пройшов тривале лікування у різних медичних закладах до 14 листопада 2023 року, обвинувачений є фізично міцною особою чоловічої статі середніх років з ампутованою частиною однієї ноги, на обліках у лікарів за станом свого здоров`я не перебуває, вправно користовується у побутових умовах без сторонньої допомоги інвалідним візком). Також свідок ОСОБА_9 під час її допиту в суді достовірно не навела сукупного опису дій потерпілого, які були спрямовані саме на протиправну спробу перекинути інвалідний візок із розміщеним у ньому обвинуваченим; надані в суді показання в цій частині є неконкретизованими і відповідно неповними та не можуть визнаватися судом в якості достовірних, належних і достатніх доказів в підтвердження факту посягання потерпілого на здоров`я обвинуваченого. Аналіз показань потерпілого та змісту протоколу слідчого експерименту за участі обвинуваченого, підтверджує саме те, що розміщення обвинуваченого в інвалідному візку при схопленні його лівою рукою за одяг потерпілого з метою схилити останнього ближче до себе, передувало і було підготовчою дію перед самим завданням удару кулаком в область обличчя потерпілого, а схоплення потерпілого за інвалідний візок, як зазначала свідок ОСОБА_9 в суді, вчинялося потерпілим з метою координації його руху при спробі звільнитися від схоплення лівою рукою обвинуваченим при попередньому притисненні візком потерпілого до стінки у коридори приміщення інтернату.

22. Довід захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що висновки судових експертиз, проведених на стадії дізнання, не відображені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, який додано до обвинуального акту, який направлений до суду, і як наслідок ці докази не можуть бути прийняті судом в якості доведення винуватості його підзахисного, суд уважає непереконливим, оскільки за змістом ст.85-87,89, 109, 291 КПК України досліджені висновки експертів здобуті у межах строків проведеного дізнання за постановами уповноважених суб`єктів з метою перевірки інших доказів по справі, вони отримані для підтвердження предмету доказування у даній справі без істотного порушення прав учасників провадження на стадії дізнання, і такий процесуальний наслідок у виді визнання їх недопустими чи неналежними доказами у справі через невнесення відомостей про них до реєстру матеріалів досудового розслідування не визначений нормами кримінального процесуального закону. До цього, захисник не заперечував тих обставин, що копії цих доказів надавалися стороні захисту на стадії дізнання у порядку ч.5 ст.301 КПК України, тобто про їх збір та наявність у сторони обвинувачення сторона захисту була достовірно обізнана.

Довід захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про недоведеність наявності в діях обвинуваченого прямого умислу саме на завдання умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому, суд не приймає до уваги, так як його наявність спростовується дослідженими у даній справі доказами. Так, з урахуванням показань потерпілого, та інших досліджених доказів у даному провадженні, з огляду на локалізацію та характер тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_6 , опис дій обвинуваченого, продемонстрованих потерпілим та свідком під час слідчих експериментів підтверджують те, що ОСОБА_4 , наносячи достатньої сильний удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілого діяв із невизначеним прямим умислом на спричинення невизначеної для нього на той час тяжкості тілесного ушкодження потерпілому, яке вже після завдання удару по факту кваліфіковано судово-медичним експертом як легке тілесне ушкодження, а тому згідно з усталеною судовою практикою відповідальність для такої особи настає за фактично спричинену шкоду (тілесне ушкодження) (пункти п.1,2,4-6,7-11 даного вироку).

Призначення покарання обвинуваченому у даному провадженні

23. При призначенні покарання ОСОБА_4 обставин, які його пом`якшують, суд не вбачає.

24. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

25. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги, те, що санкція частини першої статті 125 КК визначає три альтернативних види покарань, та відповідно до статті 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого діяння, який згідно зі статтею 12 КК України, є кримінальним проступком, за яке не передбачено покарання у виді обмеження волі, який пов`язувався із завданням шкоди здоров`ю потерпілого у спосіб однократного завдання удару в область обличчя;

- наслідки та обставини вчиненого злочину (однократне умисне завдання легкого тілесного ушкодження потерпілому в області обличчя);

- особу винуватого (його 37-річний вік, із загальною середнью освітою, проживає та утримується в Синівському будинку інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів, є особою з інвалідністю ІІ-групи пожиттєво, є неодруженим, неповнолітніх дітей на утриманні не має, є раніше не судимий);

- матеріальний стан (є непрацевлаштованим, має офіційне джерело доходів у виді державної допомоги особі, яка не має право на пенсію, як особа з інвалідністю);

- наявність негативної характеристики обвинуваченого за місцем проживання (зловживає алкогольними напоями, конфліктний, нетовариський);

- наявність однієї обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому, та відсутність обставини, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого.

26. Із урахуванням вищевикладеного, суд уважає, що обвинуваченому з метою його виправлення та переосмислення власної протиправної поведінки й для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень за вчинений ним кримінальний проступок слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 765 грн з розстрочкою його сплати протягом шести місяців.

При цьому, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт та виправних робіт, оскільки обвинувачений не є працевлаштованим та не має постійного місця роботи, є особою з інвалідністю ІІ групи, внаслідок чого значно обмежена його працездатність та фізична рухливість. До цього, призначене обвинуваченому покарання у виді штрафу в силу характеру і змісту установлених і вчинених ним протиправних дій по відношенню до потерпілого, та неможливості призначення на законних підставах інших альтернативних покарань через законодавчі обмеження має забезпечити перевиховання обвинуваченого у дусі законослухняності.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

27. Цивільний позов по справі не заявлявся.

28. Процесуальні витрати по справі відсутні.

29. Речові докази по справі відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому у даному провадженні до набрання вироку законної сили не обирати.

Керуючись ст. 368,370, 373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання за цим законом у межах санкції статті цього закону у виді штрафу в розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень.

2. Розстрочити сплату штрафу в розмірі 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень ОСОБА_4 за даним вироком суду на строк шість місяців, визначивши сплату по 127 гривень 50 коп протягом шести місяців після набрання даним вироком суду законної сили.

3. Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання даним вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1