Справа № 190/2704/23
Провадження №1-кп/190/29/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті П`ятихатки кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000449 від 02.11.2023 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч.4 ст.185,ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану та викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, за наступних обставин.

27.10.2023 приблизно о 22:00 годин, більш точного часу в ході проведення досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 знаходився у домоволодінні за місцем мешкання ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де в нього раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення банківської карти належної ОСОБА_4 , із зазначеного домоволодіння. Так, 27.10.2023 приблизно о 22:10 годин, більш точного часу в ході проведення досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 продовжуючи знаходитись у зазначеному домоволодінні, розташованого за вищевказаною адресою та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та достовірно знаючи про те, що банківська картка належить ОСОБА_4 , користуючись відсутністю власника, шляхом вільного доступу, таємно викрав банківську картку яка знаходилася на холодильнику в кухні, а саме: банківську картку для виплат «ПриватБанк», номер рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я потерпілого ОСОБА_4 , яка в силу вимог ст. 1 Закону України "Про інформацію" N 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1. 27, 1. 31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" N2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" N2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року N414, та примітки до ст. 358 КК України, є офіційним документом, і є різновидом офіційного документу, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу, для подальшого заволодіння за допомогою вказаних карток, грошовими коштами потерпілого, що зберігались на його банківському рахунку. Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, залишивши собі викрадену банківську картку «ПриватБанку», номер рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я потерпілого ОСОБА_4 .

Крім того, 28.10.2023 у ОСОБА_5 після викрадення банківської картки «ПриватБанку», номер рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я потерпілого ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами які знаходилися на вищевказаній картці та які належать потерпілому ОСОБА_4 . В той же день, тобто 28.10.2023 приблизно о 14:14 годин ОСОБА_5 , перебуваючи біля банкомату «ПриватБанк» розміщеного в приміщенні магазина «Кристал» розташованого за адресою: буд. 230, вул. Петровського, м. П`ятихатки, Кам`янського району Дніпропетровської області, володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, здійснив зняття грошових коштів з банківської картки «ПриватБанк», номер рахунку НОМЕР_1 відкритого на ім`я потерпілого ОСОБА_4 в розмірі 700 грн. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 700 грн., що підтверджується випискою з картки/рахунку «ПриватБанк» за 30.10.2023.

У відповідності до п. 1 Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України № 3275-IX від 27.07.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, тобто вищевказаний злочин скоєно в умовах воєнного стану.

Угодою про визнання винуватості від 21 грудня 2023 року сторони погодили покарання ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.357 КК України у вигляді обмеження волі строком 2 роки. Остаточну міру покарання визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням та остаточно призначити покарання 5 років позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком термін якого буде визначено судом з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

ОСОБА_7 в свою чергу згоден понести покарання, визнає вину в скоєному.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України визнав повністю, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Стверджував, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості допускається у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких завдано шкоду правам та інтересам окремих осіб, якщо потерпілим надано письмову згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином та проступком.

Під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_4 надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, зобов`язання взяті за угодою обвинувачуваним виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 21.12.2023 року, визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185,ч.1 ст.357 КК України та призначити йому, узгоджене угодою покарання.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374,475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 грудня 2023 року, укладену у кримінальному провадженні №1-кп/190/29/24 (єдиний унікальний номер 190/2704/23), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000449, між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому узгоджене угодою про визнання винуватості покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст.357 КК України - 2 (два) роки обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по кримінальному провадженню, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , - залишити останьому, як йому належні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя П?ятихатського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1