ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/1308/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1576/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.72 КК України
УХВАЛА

Іменем України

06 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а:

Вищевказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015).

Приймаючи вказане рішення районний суд дійшов висновку про те, що враховуючи, що строк попереднього ув`язнення по кримінальному провадженню № 0001096 від 17.06.2018 за період з 23.07.2018 по 29.12.2018 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі вже зарахований ОСОБА_7 до строку покарання вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.01.2022, підстави зарахування вказаного період з розрахунку день за два відсутні, а інший період перебування засудженого ОСОБА_7 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» не є строком попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні в розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

При цьому, суд вважав, що та обставина, що ОСОБА_7 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.01.2022 було призначено остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків із вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2017, не впливає на вказані висновки суду.

В апеляційній скарзі засуджений просить вищевказану ухвалу скасувати, постановити нову із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015), і зарахувати термін попереднього ув`язнення з 23.07.2018 по 29.12.2018 із розрахунком 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі у строк покарання.

Засуджений посилається на те, що 23.07.2018 до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, від 16.06.2018 з сукупністю вирока Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.06.2017 та було змінено запобіжний захід 29.12.2018 у зв`язку з внесенням застави.

У зв`язку з чим вважав, що до нього має бути застосовано норми ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав, що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч. 5 ст. 72 КК України, викладена Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року за №838-VIII. Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, - також передбачено переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі за вищевказаним співвідношенням та переведення визначеного строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання до співвідношення, визначеного ч. 1 ст. 72 КК України.

Як свідчать матеріали кримінального провадження та випливає з ухвали суду, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2017 ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки (кримінальне провадження №0000158 від 26.01.2017).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.07.2019 ОСОБА_7 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання в місця позбавлення волі. Вирішено початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання. Ухвала набрала законної сили 13.02.2020.

24.06.2020 ОСОБА_7 затримано на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.07.2019 та направлено до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2017, з урахуванням ухвали цього ж суду від 12.07.2019.

В рамках досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000158 від 26.01.2017 попереднє ув`язнення до ОСОБА_7 не застосовувалось, до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» його було направлено 24.06.2020 на виконання вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.06.2017, який набрав законної сили.

Крім того, на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.03.2021 ОСОБА_7 01.04.2021 було переведено з ДУ «Харківська виправна колонія (№43)» та тимчасово залишено в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для розгляду кримінального провадження № 0001096 від 17.06.2018.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.01.2022 по кримінальному провадженню № 0001096 від 17.06.2018 ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 263, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Вказаним вироком зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 23.07.2018 по 29.12.2018 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 11.02.2022.

По зазначеному кримінальному провадженню № 0001096 від 17.06.2018 до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 23.07.2018 по 29.12.2018.

При цьому, як вбачається зі змісту вироку, кримінальні правопорушення, за які засуджено ОСОБА_7 вказаним вироком, було вчинено після 21.06.2017, а саме 16.06.2018 та 23.07.2018.

Аналізуючи зміст і цілі законодавчих норм, що мають правове значення для вирішення порушеного апелянтом питання про застосування ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів виходить із наступного.

У редакції Закону №838-VIII ч. 5 ст. 72 КК України було визначено правило зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Але в подальшому такий підхід законодавець визнав недостатньо обґрунтованим, тому 21.06.2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, який ч. 5 ст. 72 КК України виклав в іншій редакції, що передбачає зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В постанові Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 по справі №663/537/17 викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України.

У зазначеному рішенні Верховий Суд констатував, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для зарахування засудженому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення з 23.07.2018 по 29.12.2018, а також строку його знаходження в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з 01.04.2021 у строк покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), оскільки останній засуджений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.01.2022 за кримінальні правопорушення, які було вчинено після 21.06.2017, а отже, не є строком попереднього ув`язнення у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

При цьому, та обставина, що ОСОБА_7 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.01.2022 було призначено остаточне покарання на підставі статті 71 КК України, за сукупністю вироків - із вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2017, не впливає на висновки суду першої інстанції, які суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та зробленими у відповідності до діючого законодавства.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, за переконанням колегії суддів, повністю підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а тому немає підстав для зміни чи скасування судового рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що клопотання засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: