Справа №463/8504/23
Провадження №1-кс/463/7096/23
У Х В А Л А

17 жовтня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_3 від 25.08.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000434 від 23.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України та з інших питань, -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_3 від 25.08.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000434 від 23.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України. Просить таку скасувати, визнати її потерпілою.

Скаргу мотивує тим, що слідчим першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000434 від 23.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України. У зв`язку із чим звернулася до слідчого ТУ ДБР із заявою про визнання її потерпілою. Після скасування слідчим суддею Личаківського районного суду м.Львова ухвалою від 11.08.2023, слідчим в чергове в порушення вимог ст.55 КПК України відмовлено у визнанні скаржника потерпілою. Скаржник вважає оскаржувану постанову невмотивованою, а наведені в них слідчим обставини необґрунтованими. Зазначені дії слідчого скаржник вважає незаконними, а тому звернулася до суду із скаргою, яку просить задоволити та визнати її потерпілою.

Окрім цього ОСОБА_4 у поданій скарзі просила проводити судовий розгляд справи в її відсутності, скаргу підтримує, просить таку задовольнити.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням клопотання скаржника, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів. Як передбачено ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, принципи верховенства права та законності застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Він звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, якою сформовано критерії визначення розумності процесуальних строків у кримінальному провадженні, зокрема, Рішення ЄСПЛ у справі "Кениг проти Федеративної республіки Німеччини". Відповідно до п. 99 цього рішення: "розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи.

Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Оглянувши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, суд вважає, що таку слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи нетривалість пропуску строку, відсутність можливих негативних наслідки його відновлення для інших осіб, слід виходити з того, що у цій справі підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, що не свідчить про його порушення, а тому суд поновляє строки на звернення зі скаргою.

Згідно з п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до положень ч.ч.1-2 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

У відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності,яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Разом з цим у відповідності до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

З матеріалів справи та долучених до неї письмових документів судом встановлено, що слідчим першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження№ 0000434 від 23.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України.

Аналізуючи обставини справи на предмет їх обґрунтованості та відповідності положенням ст.55 КПК України, суд приходить до висновку, що слідчим передчасно та без наявності для цього відповідних правових підстав, які були б обґрунтовані відповідними доказами та документами, відмовив ОСОБА_2 у визнанні потерпілою.

Оцінюючи оскаржувану постанову слідчого на предмет їх обґрунтованості та відповідності положенням ст.55 КПК України, суд приходить до висновку, що слідчим зроблено формальне посилання, із зазначенням норм чинного КПК України, на відсутність у матеріалах кримінального провадження даних, які б свідчили про підставність визнання ОСОБА_2 потерпілою.У зв`язку з цим постанова слідчого підлягає скасуванню із зобов`язанням слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про визнання потерпілою, а скарга у цій частині до задоволення.

Виходячи з того, що у своїй процесуальній діяльності згідно положень ч.5 ст.40 КПК України слідчий є самостійним, приходжу до переконання, що вимоги скаржників в частині визнати її у якості потерпілої виходять за межі повноважень слідчого судді, а тому до задоволення не підлягає.

Так відповідно до постанови Верховного Суду від 01.12.2022 №522/7836/21 слідчий суддя не може своїм рішенням покласти на слідчого такі зобов`язання, які суперечать змісту ст. 55 КПК України, що за своєю суттю свідчить про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди (ч. 1); потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3).

Аналіз змісту ч. 5 указаної статті свідчить про те, що під час досудового розслідування саме слідчий або прокурор повноважні вирішувати питання, пов`язані з визнанням особи потерпілою або відмовою в такому визнанні.

Керуючись вимогами статей 55,303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_3 від 25.08.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілою у кримінальному провадженні №0000434 від 23.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України.

Зобов`язати слідчого першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_3 повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про визнання потерпілою у кримінальному провадженні №0000434 від 23.04.2020за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.366,ч.2 ст.382 КК України.

В решті відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1