Справа № 465/5993/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1118/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

встановила:

цією ухвалою матеріали обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні за № 0000441 від 08. 02. 2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, повернути прокурору Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 для приведення їх у відповідність вимогам процесуального законодавства, передбачених п. 13 ст.3, п. 5 ч. 2 та ч . 4 ст. 291 КПК України. Встановлено строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд зазначив, що прокурор склав новий обвинувальний акт від 24 лютого 2020 року, зазначивши ті ж самі прізвища потерпілих, без будь яких аналізів та оцінки вказаних обставин. Прокурором не усунуто недоліків, які були зазначені в ухвалі суду першої інстанції та ухвалі апеляційного суду при попередньому поверненні обвинувального акта, прокурор підтверджує сам, за виключенням внесення даних на потерпілого, у своїх запереченнях: «… Нова ж редакція обвинувального акта щодо ОСОБА_7 дослівно тотожна, в тому числі викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, попередньому обвинувальному акту, крім як переліком потерпілих…». На думку суду обвинувачення викладене в обвинувальному акті, який був повернутий прокурору, та скерований до суду повторно в новій редакції, а саме частині фактичних обставин та кваліфікації дій, є незрозумілим не тільки обвинуваченому, але й суду. Так, за наявності двох обвинувачених у кримінальному провадженні, де дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України, як це вважає орган досудового розслідування та прокурор, є незрозумілим яке насильство застосовано до ОСОБА_8 , який не був на місці події. За логікою прокурора - публічного обвинувача, щодо заподіяння шкоди ОСОБА_8 як потерпілому від кримінального правопорушення, то до останнього воно є таємним, а відтак його слід кваліфікувати за ст.. 185 КК України. Саме тому ст.. 186 КК України не передбачає шкоди від кримінально караних дій. Підсумовуючи викладене, необхідно наголосити, що за даних обставин суд вбачає суттєві недоліки у викладі фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та формулюваннях обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення прав особи на захист.

На дану ухвалу прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що органом досудового слідства сформульовано усі встановлені обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, а саме відкритого викраденні чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Виклад фактичних обставин цього злочину завершено формулюванням інкримінованого ОСОБА_7 обвинувачення.

Вважає, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вірно кваліфіковане за ч. 2 ст.186 КК України, оскільки викрадення майна відбувалося відкрито як щодо потерпілого ОСОБА_9 так і свідків у кримінальному провадженні. Факт відсутності на місці події власника викраденого ОСОБА_8 , а відтак необізнаності останнього у цей момент про факт викрадення належного йому майна, ніяким чином не впливає на сприйняття обвинуваченими факту відкритого характеру їхніх протиправних дій.

Наголошує, що покликання суду на необхідність приведення обвинувального акту до вимог ч.4 ст.291 КПК України є також необгрунтованим, та таким, що не відповідає матеріалам провадження. Оскільки, до обвинувального акту від 24.02.2020 у кримінальному провадженні №0000441 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України додано та подано суду реєстр матеріалів досудового розслідування (п.1 ч.4 ст.291 КПК України), а також розписки підозрюваного та його захисника про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування (п.3 ч.4 ст.291 КПК України). З матеріалів провадження та вказаного обвинувального акту з додатками вбачається, що цивільний позов у провадженні не пред`являвся, а провадження щодо юридичної особи не здійснюється. Таким чином долучення до обвинувального акту документів, визначених п.п. 2, 4, 5 ч.4 ст.291 КПК України неможливе у зв`язку із об`єктивною відсутністю таких. Окрім того, ч. 4 ст.291 КПК України також встановлено, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється. Водночас, у тексті оскаржуваної ухвали відсутні будь-які вказівки, які саме додатки, окрім вже поданих, необхідно долучити до обвинувального акту з метою приведення його до вимог ч.4 ст.291 КПК України, що вказує на невідповідність такої ухвали вимогам ч. 4 ст.370 КПК України щодо вмотивованості судового рішення.

Вказує, що ознайомленням з матеріалами кримінального провадження 1- кп/465/662/23 встановлено, що відомості про належне повідомлення потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про призначення підготовчого засідання на 16.10.2023 та на 18.10.2023 відсутні.

Щодо твердження суду на ненадання прокурором своїх процесуальних повноважень у кримінальному провадженні №0000235 від 21.01.2023, апелянт зазначає, що нормами ч. 4 ст.291 КПК України надання суду інших документів (окрім визначених пунктами 1-5 цієї частини статті) до початку судового розгляду забороняється. Такі документи головуючим не вимагались. Окрім того стосуються іншого (первинного) кримінального провадження, з якого виділено кримінальне провадження №0000441 про обвинувачення ОСОБА_7 .

На апеляційний розгляд потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, оскільки вони перебувають на військовій службі, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 не з`явилися та про причини неявки не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Таким чином, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду.

Вказаною нормою встановлено процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні та ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт.

Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Підставою для повернення обвинувального акта в оскаржуваній ухвалі, зокрема, зазначено, що прокурор склав новий обвинувальний акт від 24 лютого 2020 року, зазначивши ті ж самі прізвища потерпілих, без будь яких аналізів та оцінки вказаних обставин. Прокурором не усунуто недоліків, які були зазначені в ухвалі суду першої інстанції та ухвалі апеляційного суду при попередньому поверненні обвинувального акта, прокурор підтверджує сам, за виключенням внесення даних на потерпілого, у своїх запереченнях: «… Нова ж редакція обвинувального акта щодо ОСОБА_7 дослівно тотожна, в тому числі викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, попередньому обвинувальному акту, крім як переліком потерпілих…». На думку суду обвинувачення викладене в обвинувальному акті, який був повернутий прокурору, та скерований до суду повторно в новій редакції, а саме частині фактичних обставин та кваліфікації дій, є незрозумілим не тільки обвинуваченому, але й суду. Так, за наявності двох обвинувачених у кримінальному провадженні, де дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України, як це вважає орган досудового розслідування та прокурор, є незрозумілим яке насильство застосовано до ОСОБА_8 , який не був на місці події. За логікою прокурора - публічного обвинувача, щодо заподіяння шкоди ОСОБА_8 як потерпілому від кримінального правопорушення, то до останнього воно є таємним, а відтак його слід кваліфікувати за ст.. 185 КК України. Саме тому ст.. 186 КК України не передбачає шкоди від кримінально караних дій. Підсумовуючи викладене, необхідно наголосити, що за даних обставин суд вбачає суттєві недоліки у викладі фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та формулюваннях обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення прав особи на захист.

Водночас, на переконання колегії суддів при складанні та затвердженні обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурором дотримано вимоги ст.291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить як формулювання обвинувачення, так і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Згідно матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту від 24.02.2020 у кримінальному провадженні №0000441 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України додано та подано суду реєстр матеріалів досудового розслідування, а також розписки підозрюваного та його захисника про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Долучення до обвинувального акту інших документів, передбачених ч.4 ст. 291 КПК України неможливе у зв`язку із об`єктивною відсутністю таких. Відтак, повернення обвинувального акта, на підставі ч.4 ст. 291 КПК України, є формальними та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Вказані в оскаржуваній ухвалі суду порушення вимог ст.291 КПК України колегія суддів апеляційного суду не вважає істотними, які б перешкодили суду першої інстанції виконати вимоги ст.ст.315, 316 КПК України та провести підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин колегія суддів не може погодитися з наведеними в ухвалі суду першої інстанції висновками про те, що органом досудового розслідування порушено вимоги ст.291 КПК України при складанні обвинувального акта, які б унеможливлювали провести підготовче судове засідання в суді першої інстанції на підставі обвинувального акта.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність повернення обвинувального акта є слушними та підлягають до задоволення, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.409 КПК України необхідно оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, скерувати до Франківського районного суду м. Львова та призначити новий розгляд даного кримінального провадження цим же складом суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2023 року, якою матеріали обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 для приведення їх у відповідність вимогам процесуального законодавства скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції обвинувального акту тим же складом суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4