Справа № 496/3816/21
Провадження № 1-кп/496/205/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5,12 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Біляївського районного суду Одеської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

16.11.2023 року прокурором було надано до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим, у разі визнання судом його вини, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, що згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема обвинувачений ОСОБА_7 , який на переконання сторони обвинувачення, за грошову винагороду своїми протиправними діями, вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, володіє відомостями щодо місця перебування таких осіб як свідки, потерпілий, за кримінальним провадженням, маршрут їх пересування, тощо, що не позбавляє обвинуваченого вчинити відносно останніх інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати з метою схиляння до дачі відповідних показі, вигідних для обвинуваченого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту як такого, унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам, а тому прокурор вважає, що застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою є неможливим.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_11 , клопотання прокурора підтримав та просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечував, зазначивши, що ризики взагалі відсутні та наразі прокурором було надано достатньо доказів, які були дослідженні судом та які не підтверджують причетність ОСОБА_7 до інкримінованого злочину. Просив суд призначити ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, з урахуванням того, що прокурором не було підтверджено ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримала думку захисника ОСОБА_8 та заперечувала проти клопотання прокурора. Крім цього, зазначила, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, родину, соціальні зв`язки. Так ризики впливу: на свідків, прокурором не доведено, оскільки останні були допитані на досудовому слідстві; на потерпілого, ризик також не доведеній, оскільки за весь час розгляду справи жодного разу потерпілий не висловив свою особисту позицію та у нього є представник. Також зазначила, що на час перебування обвинуваченого під вартою погіршилося його здоров`я та після тривалої хвороби померла його мати. Просила суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 думку захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 підтримав, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи те, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 27.11.2023 року, а до вказаного терміну кримінальне провадження не може бути завершено у зв`язку з веденням на території України воєнного стану, не дослідження усіх доказів, не допиту свідків, потерпілого і обвинувачених, суд вважає за необхідне розглянути заявлене клопотання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 не одружений, не працевлаштований, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, що позбавляє його можливості отримання законних засобів існування, тому колегія суддів вбачає, що підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу є не обґрунтованим та погоджується з доцільністю тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, виходячи з того, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що наразі існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у злочині проти життя і здоров`я особи, шляхом застосування вибухових речовин та вибухових пристроїв.

Таким чином, на підставі викладеного, та, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі, а також враховуючи те, що він ще не був допитаний у судовому засіданні, з метою уникнення ризиків переховування від суду, можливістю вчинення інших кримінальних правопорушень, а також з метою недопущення незаконно впливу на свідків, потерпілого, колегія суддів вважає, що зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід на даний час не є можливим з урахуванням вказаних ризиків.

При цьому, стороною захисту не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_7 не може бути забезпечений належною медичною допомогою, з урахуванням його стану здоров`я під час перебування в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», як і об`єктивних даних на підтвердження того, що стан його здоров`я погіршується та перешкоджає його утриманню під вартою в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор», він потребує лікування, належне забезпечення якого неможливе за умови утримання в установі попереднього ув`язнення. Не надходило відповідних даних та повідомлень також і безпосередньо з ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Таким чином, жодних об`єктивних, достатніх і переконливих даних, які свідчать про зміну та виникнення нових обставин, які істотно впливають на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та можуть стати підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, в тому числі домашній арешт, стороною захисту не надано та судом в ході судового засідання не встановлено.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи існування ризиків, суд продовжує для ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, виходячи з цілей п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 331, 371, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 17.11.2023 року до 15.01.2024 року, включно.

Утримувати обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній Установі «Одеській слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі: начальнику Державної Установи «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3