Провадження № 1-кп/947/437/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303 від 06.12.2022 року у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванівка, Іванівського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, на момент інкримінованого кримінального правопорушення був військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на посаді старшого стрільця відділення 1 відділення охорони 2 взводу охорони 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані солдат, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на посаді старшого стрільця відділення 1 відділення охорони 2 взводу охорони 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані солдат, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 «Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами), строк дії якого продовжено і який діє на теперішній час, приблизно о 20:00 год., 04.11.2022 року самовільно залишив місце служби територію розосередження військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилився від проходження військової служби до 29.06.2023 року, проводячи його на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, за кваліфікуючими ознаками самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав повідомив, що у зазначені вище час та дату дійсно самовільно залишив місце служби.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за кваліфікуючими ознаками самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, а також той факт, що ОСОБА_7 переховувався від суду, з метою уникнення покарання, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, у зв`язку з чим, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 368-371, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 до набрання вироку суду законної сили залишити без змін тримання під вартою, обчислюючи термін відбування призначеного покарання з моменту його фактичного затримання, тобто з 30.11.2023 року.

Зарахувати ОСОБА_7 до строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 30.11.2023 року до набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1 .