Справа № 458/336/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі сторін кримінального провадження

сторона обвинувачення:

прокурори Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

сторона захисту:

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Турка Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2023 року № 0000122 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Верхній Турів Турківського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, не є особою з інвалідністю, працюючий у ВСП «Мукачівський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», не одружений, не є депутатом, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 09.02.2023 року, приблизно о 10.22 год перебуваючи у відділенні поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, що в місті Турка, вул. Василя Стуса,14 Самбірського району Львівської області, зайшовши до кабінету № 10 адміністративного приміщення поліції, в розмові із заступником начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник Національної поліції, який перебуває у форменому одязі із знаками розрізнення, з метою повернення свого посвідчення водія виданого на « ОСОБА_6 », яке було вилучено в нього 08.02.2023 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та уникнення адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, з корисливих мотивів, надав неправомірну вигоду заступнику начальнику сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США однією купюрою та 4000 грн у вигляді восьми купюр номіналом 500 грн кожна, поклавши вказані грошові кошти між паперами на робочому столі службового кабінету поліції № 10 адміністративного приміщення поліції. Від отримання неправомірної вигоди начальник сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 відмовився.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 369 КК України надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Дії ОСОБА_6 виразились у наданні неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища

ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ПРОВАДЖЕННЯ.

Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор зазначив, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення знайшли своє підтвердження в повному обсязі, його покази є аналогічні до фабули обвинувачення, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст. 369 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого повністю підтверджена отриманими на досудовому розслідуванні та дослідженими в судовому доказами. Визнавальні покази є аналогічні до фабули обвинувачення, незважаючи на те, що ОСОБА_6 свою вину за інкримінованим обвинуваченням не визнав, зазначив, що відносно обвинуваченого доцільно обрати покарання в межах санкції статті кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.1 ст. 369 КК України у виді виді штрафу в розмірі 3 (трьох) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 гривень. Прокурор звернув увагу, що провина підтверджується показами двох свідків, протоколом огляду місця події, вилученими грошовими коштами, зняттям показів з технічних засобів. Окрім цього, зазначив, що сторона захисту не надала доказів того, що зі сторони захисту вживалися заходи до того, щоб в інкримінований період ОСОБА_6 звертався з відповідмини зверненнями до компетентних органів на неправомірні дії зі сторони працівників поліції до спонукання ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою дії в користь ОСОБА_6 . Позиція обвинуваченого.

Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав, пояснив, що до вчинення дій, які призвели до притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 369 КК України спонукали його працівники відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, оскільки 08.02.2023 року відносно нього було складано протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. До нього зателефонували, за вказівкою він 09.02.2023 року в ранковий час, приблизно о 10.00 год прийшов у відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, що в місті Турка, вул. Василя Стуса,14 Самбірського району Львівської області. Працівник поліції ОСОБА_9 йому запропонував вирішити питання повернення посвідчення водія за сприяння працівника поліції ОСОБА_8 . Підсудній пояснив, що за підбурювання працівника поліції ОСОБА_9 він пішов зняв в банкоматі грошові кошти, за сприяння працівника поліції ОСОБА_8 попав в кабінет до начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції ОСОБА_8 , де залишив грошові кошти в сумі 100 доларів США та 4000,00 грн.

Позиція адвоката.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 пояснив, що провина ОСОБА_6 не доведена належними і допустимими доказами, просив ОСОБА_6 виправдати, оскільки за підбурювання працівників поліції ОСОБА_6 надав неправомірну вигоду службовій особі.

Зазначені пояснення обвинуваченого суд оцінює в сукупності з іншими доказами, які підтверджують, що саме внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 було скоєно правопорушення, передбачене ч.1 ст. 369 КК України надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, на підтвердження встановлених судом обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення свідчать докази, дослідженні під час судового розгляду у порядку ст.94 КПК України.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх наявними долученими доказами, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 369 КК України надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст. 369 КК України і доводиться повністю наступними дослідженими судом в ході судового розгляду доказами, а саме:

-витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні від 09.02.2023 року № 0000122, з якого вбачається що надійшло телефонне повідомлення від заступника начальника сектора реагування патрульної поліції ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 надав йому неправомірну вигоду у його службовому кабінеті;

-протоколом огляду місця події від 09.02.2023 року в службовому кабінеті № 10 адміністративного приміщення поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області заступника начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_8 , де вилучені грошові кошти в сумі 100 доларів США однією купюрою та 4000 грн у вигляді восьми купюр номіналом 500 грн кожна;

-відеозаписом проведеного огляду місця події від 09.02.2023 року в службовому кабінеті № 10 адміністративного приміщення поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області яким підтверджено факт вилучення грошових коштів в сумі 100 доларів США однією купюрою та 4000 грн у вигляді восьми купюр номіналом 500 грн кожна;

-постановою від 09.02.2023 року про визнання та приєднання до справи речових доказів - грошових коштів в сумі 100 доларів США однією банкнотою зразка 1996 року з серійним номером НЕ 56417073 С та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2006 року з серійними номерами ФД 9882801, УИ 4485388, ВА 0600473, УГ 1643198, та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2015 року з серійними номерами БВ 8322168, ХИ 5710755, АИ 0146178, ЗВ 0523939;

-ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.02.2023 року накладено арешт на речові докази по справі - 100 доларів США однією банкнотою зразка 1996 року з серійним номером НЕ 56417073 С та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2006 року з серійними номерами ФД 9882801, УИ 4485388, ВА 0600473, УГ 1643198, та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2015 року з серійними номерами БВ 8322168, ХИ 5710755, АИ 0146178, ЗВ 0523939;

-постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки від 09.02.2023 року з якої вбачається, що було вирішено зняти покази технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки відео зафіксоване в автоматичному режимі бодікамерою поліцейського «Wearable video recorder sn:G21A4120» 09.02.2023 року в період часу з 10.00 год до 11.00 год;

-протоколом про здійснення зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки від 09.02.2023 року з якої вбачається, що було вирішено зняти покази технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки інформація відео було скопійовано з пам`яті бодікамери поліцейського «Wearable video recorder sn:G21A4120» на один диск;

-відеозаписом зафіксованого в автоматичному режимі бодікамерою поліцейського «Wearable video recorder sn:G21A4120» подій які мали місце 09.02.2023 року в період часу з 10.00 год до 11.00 год під час яких ОСОБА_6 в службовому кабінеті № 10 адміністративного приміщення поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області заступника начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_8 надає неправомірну вигоду;

-постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів - відеозапису зафіксованого в автоматичному режимі бодікамерою поліцейського «Wearable video recorder sn:G21A4120» подій які мали місце 09.02.2023 року в період часу з 10.00 год до 11.00 год під час яких ОСОБА_6 в службовому кабінеті № 10 адміністративного приміщення поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області заступника начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_8 надає неправомірну вигоду;

-журналом обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з якого вбачається, що ОСОБА_6 09.02.2023 року о 10.18 год прибув до ОСОБА_9 , а покинув приміщення поліції ОСОБА_6 згідно запису в журналі о 12.00 год;

-наказом №89 о/с Головного управління Національної поліції у Львівській області від 19.02.2021 року з якого вбачається, що ОСОБА_8 призначено на посаду заступника начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області;

-наказом №563 о/с Головного управління Національної поліції у Львівській області від 15.11.20221 року з якого вбачається, що на ОСОБА_9 покладено тимчасове виконання обов`язків начальника сектору превенції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області;

-протоколом огляду речового доказу від 09.02.2023 року з якого вбачається, що проведено огляд грошових коштів в сумі 100 доларів США однією банкнотою зразка 1996 року з серійним номером НЕ 56417073 С та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2006 року з серійними номерами ФД 9882801, УИ 4485388, ВА 0600473, УГ 1643198, та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2015 року з серійними номерами БВ 8322168, ХИ 5710755, АИ 0146178, ЗВ 0523939;

-фото таблицями до протоколу огляду речового доказу від 09.02.2023 року з яких вбачаються зафіксовані грошові кошти в сумі 100 доларів США однією банкнотою зразка 1996 року з серійним номером НЕ 56417073 С та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2006 року з серійними номерами ФД 9882801, УИ 4485388, ВА 0600473, УГ 1643198, та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2015 року з серійними номерами БВ 8322168, ХИ 5710755, АИ 0146178, ЗВ 0523939;

-висновком експерта за результатами судової технічної експертизи документів від 13.03.2023 року № 587-Е з висновку якої вбачається, що грошові кошти в сумі 100 доларів США однією банкнотою зразка 1996 року з серійним номером НЕ 56417073 С та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2006 року з серійними номерами ФД 9882801, УИ 4485388, ВА 0600473, УГ 1643198, та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2015 року з серійними номерами БВ 8322168, ХИ 5710755, АИ 0146178, ЗВ 052393 є відповідно банкнотами США та банкнотами гривні;

-протоколом слідчого експерименту від 04.04.2023 року з ОСОБА_8 який показав і описав події, які мали місце 09.02.2023 року, приблизно о 10.22 год у його службовому кабінеті № 10 адміністративного приміщення поліції під час яких ОСОБА_6 надав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США однією купюрою та 4000 грн у вигляді восьми купюр номіналом 500 грн кожна, які були покладені між паперами на робочому столі службового кабінету поліції № 10 адміністративного приміщення поліції ОСОБА_6 , і від яких ОСОБА_8 відмовився;

-відеозаписом до протоколу слідчого експерименту від 04.04.2023 року з ОСОБА_8 ;

-протоколом слідчого експерименту від 04.04.2023 року з ОСОБА_9 який показав і описав події, які мали місце 09.02.2023 року, приблизно о 10.22 год в адміністративному приміщенні поліції коли ОСОБА_6 надав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США однією купюрою та 4000 грн у вигляді восьми купюр номіналом 500 грн кожна, які були покладені між паперами на робочому столі службового кабінету поліції № 10 адміністративного приміщення поліції ОСОБА_6 , і від яких ОСОБА_8 відмовився;

-відеозаписом до протоколу слідчого експерименту від 04.04.2023 року з ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що 09.02.2023 року приблизно о 10.22 год в адміністративне приміщення відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області прибув ОСОБА_6 , який виявив бажання повернути посвідчення водія, яке у ОСОБА_6 було вилучено 08.02.2023 року в результаті складання відноно ОСОБА_6 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Оскільки дане питання не входило в компетенцію свідка, оскільки він на той час працював на посаді тимчасово виконуючого обов`язки начальника сектору превенції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, у зв`язку з чим свідок скерував ОСОБА_6 до начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 , де в службовому кабінеті ОСОБА_8 було надано ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США однією купюрою та 4000 грн у вигляді восьми купюр номіналом 500 грн кожна, які були покладені між паперами на робочому столі службового кабінету поліції № 10 адміністративного приміщення поліції ОСОБА_6 , і від яких ОСОБА_8 відмовився.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що 09.02.2023 року приблизно о 10.22 год в його службовий кабінет №10 відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області зайшли ОСОБА_9 і ОСОБА_6 і останній виявив бажання повернути посвідчення водія, яке у ОСОБА_6 було вилучено 08.02.2023 року в результаті складання відносно ОСОБА_6 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. В службовому кабінеті свідка ОСОБА_6 просив повернути посвідчення водія і свідку було надано ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США однією купюрою та 4000 грн у вигляді восьми купюр номіналом 500 грн кожна, які були покладені між паперами на робочому столі службового кабінету поліції № 10 адміністративного приміщення поліції ОСОБА_6 , і від яких ОСОБА_8 відмовився.

Зазначені докази є належними, оскільки у своїй сукупності прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд вважає послідовними та узгодженими між собою докази сторони обвинувачення про причетність ОСОБА_6 за надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Таким чином, вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження суд, зважаючи на не визнання ОСОБА_6 своєї вини, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, іншими письмовими матеріалами справи, що узгоджується з фактами, які мали місце і досліджені судом.

Відповідно до ст.94 КПК України, аналізуючи вищезазначені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх матеріалів кримінального провадження, керуючись законом, приходить до переконання, що зазначені докази є належними, допустимими, достовірними, перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого повністю доведена, противоправні дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 369 КК України, оскільки він при вищезазначених і досліджених судом обставинах своїми умисними діями, з корисливих мотивів, вчинив надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Правова оцінка та мотиви суду.

Суд, ухвалюючи по справі рішення, керується нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав для його ухвалення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші - відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Європейський суд з прав людини вимоги щодо вмотивованості судового рішення саме пов`язує з належним здійсненням правосуддя, так як у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються ( справи «Кузнецов та інші проти Росії», « Гірвісаарі проти Фінляндіі»).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст.55,124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний суворо додержуватись закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При ухваленні вироку відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950), яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).

Досліджені в судовому засіданні докази переконливі в частині кваліфікації дій ОСОБА_6 стосовно надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах ОСОБА_6 дії з використанням наданої службовій особі влади чи службового становища в частині повернення посвідчення водія ОСОБА_6 , а сторона захисту, посилаючись на підбурювання ОСОБА_6 стосовно надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах ОСОБА_6 дії не спростувала таких доказів.

Також суд при постановленні вироку приймає до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» п.86).

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч.ч.1,3 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення - надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, яке підтверджує обставини, встановлені судом доведена подія правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини): 09.02.2023 року приблизно о 10.22 год в АДРЕСА_1 у кабінеті № 10 відділенні поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 надав неправомірну вигоду заступнику начальнику сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США однією купюрою та 4000 грн у вигляді восьми купюр номіналом 500 грн кожна, поклавши вказані грошові кошти між паперами на робочому столі службового кабінету поліції № 10 адміністративного приміщення поліції.

Обвинувачений ОСОБА_6 обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України оспорює, не заперечує що надав неправомірну вигоду службовій особі за вчинення службовою особою в його інтересах дії з використанням наданої службовій особі влади і службового становища однак за підбурювання до вчинення таких дій самими службовими особами, в суді свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушень не визнає, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.369 КК України надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Предметом і безпосереднім об`єктом правопорушення є сфера службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг в частині надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

У санкції ч.1 ст.369 КК України передбачено відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Об`єктом правопорушення є суспільна небезпечність в сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_6 містять усі ознаки об`єкту правопорушення, який характерний для ч.1 ст.369 КК України надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища

Закінченим даний вид правопорушення вважається з моменту коли винний лише запропонував чи пообіцяв надати неправомірну вигоду службовій особі, а службова особа усвідомила цю інформацію або коли службова особа прийняла хоча б частину наданої неправомірної вигоди.

Правопорушення вчинене ОСОБА_6 становить закінчений склад правопорушення. Оскільки згідно ч.1 ст. 13 КК України закінченим кримінальним правопорушенням визнається діяння, яке містить усі ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею КК України. Матеріалами справи встановлено, що дії ОСОБА_6 містять закінчений склад правопорушення, оскільки така особа, маючи на меті повернути посвідчення водія, 09.02.2023 року приблизно о 10.22 год прибув у відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, що в місті Турка, вул. Василя Стуса,14 Самбірського району Львівської області, де в кабінеті № 10 адміністративного приміщення поліції під час розмови із заступником начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник Національної поліції, який перебуває у форменому одязі із знаками розрізнення, надав неправомірну вигоду заступнику начальнику сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 у вигляді грошових коштів, які залишив між паперами на робочому столі службового кабінету поліції № 10 адміністративного приміщення поліції за вчинення службовою особою в інтересах ОСОБА_6 дій з використанням наданої заступнику начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_8 влади чи службового становища в частині повернення вилученого посвідчення водія ОСОБА_6 . Від отримання неправомірної вигоди начальник сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 відмовився.

Суб`єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст.369 КК України є будь-яка особа.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 є суб`єктом правопорушення оскільки він є осудною особою, особою чоловічої статі оскільки досяг 16-річного віку, так як кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення правопорушення виповнилося 16 років, вчинив правопорушення у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність. Крім цього, ОСОБА_6 може нести кримінальну відповідальність за вчинене ним правопорушення, оскільки він є фізичною особою, тобто людиною, і може нести кримінальну відповідальність оскільки є громадянином України, що відповідає вимогам ч.1 ст.18, ч.1 ст. 22 КК України.

Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом - особа знає і усвідомлює, що надає неправомірну вигоду службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Суб`єктивна сторона правопорушення проявляється у внутрішній стороні суспільно-небезпечного діяння, яка характеризує психічне ставлення особи до вчинюваного ним суспільно небезпечного діяння та його наслідків. Вона виражається у вині в формі умислу, а також у мотиві і цілі, які в сукупності відображають зв`язок волі і свідомості особи з суспільно небезпечним діянням, яке вона вчиняє, і його наслідками.

Відповідно до ч.2 ст.24 КК України прямий умисел має місце тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Таким чином, прямий умисел характеризується трьома ознаками: 1) усвідомленням суспільної небезпеки діяння; 2) передбаченням суспільно небезпечних наслідків цього діяння; 3) бажанням настання передбачуваних наслідків. Дві перших ознаки складають інтелектуальний момент умислу, остання вольовий. Вольовий момент прямого умислу згідно з ч.2 ст.24 КК України характеризується бажанням особи настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння. Під бажанням наслідків необхідно розуміти прагнення їх настання.

Вольовий момент прямого умислу згідно з ч.2 ст.24 КК характеризується бажанням особи настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння. Під бажанням наслідків необхідно розуміти прагнення їх настання.

Вольова поведінка людини, у тому числі і злочинна, виходить із визначених мотивів і направляється на досягнення певної мети. Мотивом може бути особисті корисливі мотиви тощо.

Зміст інтелектуального моменту прямого умислу при наданні неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища полягає в усвідомленні особою фактичної сторони вчинюваного, а також передбачені нею настання суспільно небезпечних наслідків своєї дії. Усвідомлюючи фактичну сторону вчинюваного, суб`єкт усвідомлює й соціальне значення свого діяння, його характер і суспільну небезпеку.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_6 розкрита суб`єктивна сторона в формі прямого умислу, оскільки ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний, протиправний характер свого діяння, передбачав і бажав настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у формі наданні неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища і при заданих ним умовах настануть суспільно небезпечні наслідки у вигляді повернення і отримання назад вилученого посвідчення водія на прізвище « ОСОБА_6 », усвідомлював, що надає неправомірну вигоду службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах ОСОБА_6 дій з використанням такою службовою особою наданої їй влади чи службового становища.

З суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, вчинюється тільки з прямим умислом. В діях ОСОБА_6 проявилася суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Об`єктивна сторона характеризується активною поведенкою - діями, які можуть бути вчинені у формі надання неправомірної вигоди, і вичерпується лише фактом надання вигоди.

Надання неправомірної вигоди передбачає передачу, вручення службовій особі матеріальних цінностей, права на майно або у вчиненні на її чи на користь дій майнового характеру за виконання (невиконання) в інтересах самої особи, яка надає неправомірну вигоду дій з використанням влади або службового становища.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_6 відобразилася об`єктивна сторона, оскільки він, будучи особою, відносно якої 08.02.2023 року було складано протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, під час якого у нього було вилучено посвідчення водія, не дочекавшись прийняття згідно передбаченого законом рішення по ч.1 ст.130 КУпАП, маючи на меті повернути посвідчення водія, 09.02.2023 року приблизно о 10.22 год прибув у відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, що в місті Турка, вул. Василя Стуса,14 Самбірського району Львівської області, де в кабінеті № 10 адміністративного приміщення поліції під час розмови із заступником начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник Національної поліції, який перебуває у форменому одязі із знаками розрізнення, надав неправомірну вигоду заступнику начальнику сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 у вигляді грошових коштів, які залишив між паперами на робочому столі службового кабінету поліції № 10 адміністративного приміщення поліції з а вчинення службовою особою в інтересах ОСОБА_6 дій з використанням наданої заступнику начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_8 влади чи службового становища в частині повернення вилученого посвідчення водія ОСОБА_6 . Від отримання неправомірної вигоди начальник сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 відмовився.

Кваліфікованими видами даного виду правопорушення є надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Водночас суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта не підтверджено факту підбурювання працівниками поліції ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, оскільки стороною захисту не надано доказів того, що працівники поліції телефонували до ОСОБА_6 , що працівники поліції спонукали ОСОБА_6 знімати власні грошові кошти в присутності працівників поліції, спонукали ОСОБА_6 повторно повертатися у відділ поліції з неправомірною вигодою для службової особи, а також не надано доказів того, що ОСОБА_6 звернувся в інкримінований період в дозволений і передбачений законом порядок із скаргою на неправомірні дії службових осіб до спонукання ОСОБА_6 для надання неправомірної вигоди службовій особі, а підтверджено факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення ч.1 ст.369 КК України надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_6 , будучи суб`єктом правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з прямим умислом, 09.02.2023 року, приблизно о 10.22 год перебуваючи у відділенні поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, що в місті Турка, вул. Василя Стуса,14 Самбірського району Львівської області, зайшовши до кабінету № 10 адміністративного приміщення поліції, в розмові із заступником начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник Національної поліції, який перебуває у форменому одязі із знаками розрізнення, з метою повернення свого посвідчення водія виданого на « ОСОБА_6 », яке було вилучено в нього 08.02.2023 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та уникнення адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, з корисливих мотивів, надав неправомірну вигоду заступнику начальнику сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США однією купюрою та 4000 грн у вигляді восьми купюр номіналом 500 грн кожна, поклавши вказані грошові кошти між паперами на робочому столі службового кабінету поліції № 10 адміністративного приміщення поліції. Від отримання неправомірної вигоди начальник сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 відмовився.

Таким чином підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності є надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Таким чином, аналізуючи дії ОСОБА_6 та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, вина ОСОБА_6 доведена поза розумним сумнівом, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.369 КК України.

За таких обставин, у діяннях ОСОБА_6 містяться всі елементи (ознаки) складу правопорушення надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.369 КК України як надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Призначаючи покарання відносно обвинуваченого, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки вчинене ОСОБА_6 правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, за яке передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, оскільки згідно ч.ч.3,4 ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, і нетяжким злочином є передбачене кримінальним кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

При цьому, слід мати на увазі, що ст.62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Судом враховано, що обвинувачення не ґрунтується на припущеннях, докази одержані в законний спосіб.

Судом, відповідно до ст.66 КК України, при вирішенні справи, приймається до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої особи відсутність щирого каяття у скоєному.

Судом встановлено, що відсутні обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття у скоєному, повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_6 , який має постійне місце реєстрації по АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України, характеристикою з місця проживання.

За місцем проживання на території Боринської сільської ради Сабірського району Львівської області характеризується добре, скарг від жителів села на нього не надходило.

ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховано наявність сім`ї обвинуваченого, оскільки будучи неодруженим, проживає в в незареєстрованому цивільному шлюбі, займається вихованням малолітньої дитини, непрацездатних осіб на утриманні не має.

Судом враховано психічні ознаки, оскільки на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, і відсутність психічного розладу, що вбачається з довідки, виданої поліклінічним відділенням комунального некомерційного підприємства «Турківська центральна міська лікарня».

З досудової доповіді органу пробації Самбірського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області вбачається, що ОСОБА_6 становить середню небезпеку для суспільства (окремих осіб).

Також обвинувачений не є депутатом, будучи працездатним працює у ВСП «Мукачівський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»,

На протязі всього судового розгляду ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення своєї провини не визнавав, не намагався уникнути відповідальності.

Відсутні підстави звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, у зв`язку з передачею особи на поруки, у зв`язку із зміною обстановки, у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом враховано обставини, що виключають кримінальну протиправність діяння, оскільки ОСОБА_6 не вчинив правопорушення з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Його дії не були спрямовані на затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і доставлення її відповідним органам влади, якщо при цьому не було допущено перевищення заходів, необхідних для затримання такої особи. Правопорушення не було вчинено у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Також ОСОБА_6 не вчинив правопорушення під безпосереднім впливом фізичного примусу, внаслідок якого особа не могла керувати своїми вчинками, або вчинення діяння в умовах виправданого ризику для досягнення значної суспільно корисної мети.

Оцінюючи поведінку обвинуваченого, суд звертає увагу на те, і бере до уваги факти виконання ним процесуальних обов`язків, систематичні явки в усі судові засідання, що не призвело до затягування судового розгляду, що вказує на добросовісну і відповідальну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе при застосуванні до нього покарання в межах санкції ч.1 ст.369 КК України.

Суд призначає покарання в дотримання вимог ст.65 КК України у межах, установлених у санкцією ч.1 ст.369 КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до положень Загальної частини КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, думки сторони обвинувачення прокурора, який в судових дебатах просив призначити обвинуваченому остаточне покарання в межах санкції ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, думки обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судових дебатах і останньому слові свою провину не визнав, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 який просив виправдати ОСОБА_6 , оскільки останній не заперечує про те, що надав неправомірну вигоду службовій особі, однак таке вчинив за підбурюванням працівників поліції, суд вважає можливим призначити обвинуваченому за вчинене ним кримінальне правопорушення в межах санкції ч.1 ст.369 КК України.

Таким чином, згідно зі ст.6 Конвенції виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження. У зв`язку із цим під час розгляду питань про відстрочку, розстрочку необхідно дотримуватися вимог Конвенції щодо виконання судового рішення упродовж розумного строку (справи «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Дубенко проти України» від 11.01.2005 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року та інші).

Покарання, яке обирає суд є пропорційним характеру вчиненого ОСОБА_6 дій та їх небезпечності, і є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Окрім цього, суд не вбачає підстав вважати, що обране покарання буде явно несправедливим унаслідок м`якості.

Призначаючи покарання суд стверджує принцип невідворотності покарання.

Питання про долю речових доказів і документів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження і таке питання потрібно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

У зв`язку з наявністю речових доказів, дане питання судом вирішується.

Вимогами ч.4 ст.174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

У зв`язку з тим, що арешт на речові докази накладався і застосовувався, дане питання судом вирішується.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.02.2023 року на 100 доларів США однією банкнотою зразка 1996 року з серійним номером НЕ 56417073 С та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2006 року з серійними номерами ФД 9882801, УИ 4485388, ВА 0600473, УГ 1643198, та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2015 року з серійними номерами БВ 8322168, ХИ 5710755, АИ 0146178, ЗВ 0523939 - залишити без змін на підставі ч.4 ст.174 КПК України, як майно, яке підлягає спеціальній конфіскації.

Водночас згідно постанови від 09.02.2023 року про визнання та приєднання до справи речових доказів - грошових коштів в сумі 100 доларів США однією банкнотою зразка 1996 року з серійним номером НЕ 56417073 С та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2006 року з серійними номерами ФД 9882801, УИ 4485388, ВА 0600473, УГ 1643198, та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2015 року з серійними номерами БВ 8322168, ХИ 5710755, АИ 0146178, ЗВ 0523939, такі кошти були визнано речовим доказом, які були вилучені при проведенні огляду місця події від 09.02.2023 року та вирішено зберігати при матеріалах справи.

Згідно з ч. 9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст.100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст.96-1 КК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

При вчиненні правопорушення ОСОБА_6 було судом встановлено, що ОСОБА_6 було використано грошові кошти в сумі 100 доларів США однією банкнотою зразка 1996 року з серійним номером НЕ 56417073 С та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2006 року з серійними номерами ФД 9882801, УИ 4485388, ВА 0600473, УГ 1643198, та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2015 року з серійними номерами БВ 8322168, ХИ 5710755, АИ 0146178, ЗВ 0523939.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 знав про незаконне використання грошових коштів, правопорушення скоєно умисно, тому необхідно застосувати спеціальну конфіскацію грошових коштів в сумі 100 доларів США однією банкнотою зразка 1996 року з серійним номером НЕ 56417073 С та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2006 року з серійними номерами ФД 9882801, УИ 4485388, ВА 0600473, УГ 1643198, та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2015 року з серійними номерами БВ 8322168, ХИ 5710755, АИ 0146178, ЗВ 0523939 на користь держави.

Інші письмові докази і характеризуючі особу матеріали, які були долучені до матеріалів кримінального провадження, у подальшому слід зберігати при матеріалах справи.

В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.

Потерпіла сторона по даному кримінальному провадженні відсутня, цивільного позову в рамках кримінального провадження не пред`явлено.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, здійснені документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про цивільний позов. В рамках кримінального провадження не було пред`явлено цивільного позову.

В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст..128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.

Потерпіла особа в даному кримінальному провадженні відсутня.

Оскільки по справі наявні процесуальні витрати наявні, суд в такому випадку вирішує дане питання.

По справі залучалися експерти Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на проведення експертиз.

Згідно довідки Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за проведення судово-технічної експертизи документів від 13.03.2023 року № 587-Е витрати склали 5257,56 грн.

Стосовно ОСОБА_6 в ході досудового слідства обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 2 (двох) місяців, останні раз згідно ухвали Турківського районного суду Львівської області від 15.08.2023 року, термін якого спливає 15.10.2023 року, у зв`язку з чим дане питання судом на даній стадії не вирішується.

Судом також враховано вимоги п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Керуючись ст.ст.7, 8, 9, 22, 30-33, 84-86, 110, 318, 319, 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 2 (двох) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 на даній стадії судового розгляду не обвирати і не застосовувати.

Застосувати після вступу вироку в законну силу спеціальну конфіскацію в користь держави на докази, які підтверджують вину в скоєному і які були долучені до матеріалів кримінального провадження, і які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, а саме - грошових коштів в сумі 100 доларів США однією банкнотою зразка 1996 року з серійним номером НЕ 56417073 С та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2006 року з серійними номерами ФД 9882801, УИ 4485388, ВА 0600473, УГ 1643198, та чотири банкноти номіналом 500 гривень зразка 2015 року з серійними номерами БВ 8322168, ХИ 5710755, АИ 0146178, ЗВ 0523939.

Докази, які підтверджують вину в скоєному і які були долучені до матеріалів кримінального провадження після вступу вироку в законну силу - витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні, постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів, відео з нагрудної бодікамери, а також докази, які характеризують обвинувачену особу - зберігати при матеріалах кримінальної справи.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за проведену судово-технічну експертизу документів від 13.03.2023 року № 587-Е на загальну суму 5257,56 грн.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, прокурору, захиснику обвинуваченого.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1