Дата документу 23.10.2023 Справа № 335/4331/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/4331/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1225/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула 23 жовтня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Остриківка Токмацького району Запорізької області, громадянина України, освіти середньої спеціальної, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.11.2022 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до одного року обмеження волі із звільненням від відбування покарання на іспитовий строк один рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

16 квітня 2023 року приблизно о 15 годині 58 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, раніше засудженою за незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, без мети збуту, діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95- ВР від 15.02.1995, знаходячись за будівлею «Козак-Палацу», яка розташована по вулиці Перемоги в м. Запоріжжі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, придбав шляхом підняття закладки, полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, та поклав його до пачки сигарок «Камел», яку, в свою чергу, поклав до правої кишені куртки, де став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на зберігання психотропної речовини, без мети збуту, ОСОБА_8 , незаконно зберігаючи при собі придбану психотропну речовину, направився в бік станції залізничного транспорту «Алімова» в м. Запоріжжя, проте був зупинений працівниками поліції. Після чого, в ході проведення огляду місця події, в період часу з 17 години 19 хвилин до 17 години 50 хвилин вказаного дня, на вищевказаній ділянці місцевості, у ОСОБА_8 вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, який відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-23/5456-НЗПРАП від 18.04.2023 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якого складає 0,8317 г.

РVР, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, віднесено до категорії особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Органом досудового розслідування вказане діяння ОСОБА_8 кваліфіковане за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання особливо небезпечних психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2023 року:

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.71, пп.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2022, призначено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з дня затримання ОСОБА_8 в порядку звернення цього вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 956,00 грн.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання.

В обґрунтування доводів зазначає, що судом першої інстанції не враховано обставину, що пом`якшує покарання, а саме визнання вини в повному обсязі, щиросердне каяття, активне сприяння слідству у розкритті злочину, відсутність тяжких наслідків. Крім того, він є особою, яка має інвалідність 2 групи, переніс хірургічну операцію, має важке захворювання нижніх кінцівок.

З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин, вважає, що суд мав можливість та законні підстави призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу.

Просить вирок суду першої інстанції змінити, призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вважає вирок суду законнім і обґрунтованим та просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу, колегія суддів виходить з положень ст.ст.50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам.

Так, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за ч.2 ст.309 КК України, згідно ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_8 протягом року після попереднього засудження останнього за ч.1 ст.309 КК України.

У якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , місцевий суд врахував вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання, місцевим судом не встановлено.

Відповідаючи на доводи обвинуваченого стосовно не врахування судом обставини, що пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, судова колегія зазначає наступне.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Проте, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений осуджує свою поведінку. Самі обставини вчинення ОСОБА_8 протягом року повторно кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, оскільки засвідчують порушення встановленого законодавством порядку обігу наркотичних засобів. Незаконна діяльність обвинуваченого припинена лише за втручання працівників правоохоронних органів, які виявили протизаконну діяльність обвинуваченого та припинили її.

Отже, висновок суду щодо відсутності обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає обґрунтованим.

Також суд першої інстанції взяв до уваги і відомості стосовно особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив новий злочин в період раніше встановленого випробувального терміну.

Не були місцевим судом залишені без уваги і інші відомості стосовно особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не зайнятий, існує за рахунок пенсії по інвалідності ІІ групи, не одружений, дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується позитивно, на спец обліку не перебуває.

Наявність обставин щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням злочину в період випробувального терміну встановленого попереднім вироком, на думку колегії суддів засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 та давали місцевому суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України.

Проаналізувавши обставини скоєного, відомості стосовно особистості обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційний судне вбачає суттєвих позитивних обставин, які можна віднести на користь доводів апелянта.

Отже, зазначені обставини не вказують на невідповідну суворість призначеного покарання, а з урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачає підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

При цьому слід зазначити, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, встановлених положеннями ст.63 КК України.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтом обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні йому покарання взяті до уваги.

Посилання обвинуваченого на наявність підстав для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, поряд із відсутністю обставин, що пом`якшують покарання, та з урахуванням негативних даних про особу обвинуваченого, судова колегія знаходить непереконливими.

Також є непереконливими і посилання обвинуваченого на наявність ІІ групи інвалідності, оскільки наявність захворювання фактично враховано місцевим судом при призначені ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч.2 ст.309 КК України та ст.63 КК України.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2023 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4