Справа № 156/1135/23
Провадження № 1-кп/156/13/24
ВИРОК

Іменем України

16 січня 2024 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , ( в режимі відеоконференції)

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі Волинської області кримінальне провадження № 0000916 від 24 вересня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого - військовозобов`язаного, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України

в с т а н о в и в :

24.09.2023 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, котрий введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102- IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався без його переривання, востаннє Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 18.08.2023 строком на 90 діб, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом відкриття вхідних дверей незаконно проник у приміщення квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , де в подальшому увійшов в приміщення спальної кімнати звідки таємно викрав мобільний телефон марки «ZТЕ» моделі «Blade A7», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4023-Е від 20.10.2023 становить 1550 гривень, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, ствердив, що у той день, 24.09.2023 року випив, допомагав потерпілій ОСОБА_5 відремонтувати телевізор. Підтвердив, що викрав в неї мобільний телефон, як зазначено у обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, все повернуто, просила суд обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати, не позбавляти волі.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого, як особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного та обставин справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, особа молодого віку, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліках в лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває. Суд також враховує позицію сторони обвинувачення, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком. Потерпіла підтримала позицію прокурора та просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді іспитового строку.

На підставі викладеного, з огляду на відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, враховуючи обставини та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та його поведінку після вчинення правопорушення, умови його життя, а також те, що шкода відшкодована повністю, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_6 винуватим, вважає за необхідне призначити такому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і його звільнення на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, але за умови контролю за його поведінкою. Суд вважає за необхідне встановити обвинуваченому іспитовий строк тривалістю один рік з покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про майно, на яке накладено арешт, належить вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 373- 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 , ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 7 169 грн., 40 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду від 05.10.2023 року на мобільний телефон марки «ZTE» моделі «BladeА7» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який поміщено в спец. пакет НПУ СУ№PSP2108955, який заклеєно липкою стрічкою пакета та засвідчено підписами понятих.

Речові докази а саме:

- 4 сліди пальців рук, які відкопійовано на липку стрічку «Скотч», які перенесено на білий аркуш паперу, який в свою чергу поміщено в спец. пакет НПУ №PSP1179888 та передано у камеру зберігання речових доказів ВП №1 ( м.Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області - знищити;

- мобільний телефон марки «ZTE» моделі «Blade А7» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який поміщено в паперовий конверт з відтиском печатки «Львівський НДІ судових експертиз Волинське відділення Об`єкт дослідження» - залишити у володінні ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1