Провадження № 1-кп/161/1366/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 25 вересня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000560 від 28.07.2023, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, працює водієм у ФОП ОСОБА_4 , неодружений, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 , 28 липня 2023 року, близько 15 години 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи на нерегульованому перехресті вулиць Селищна та Героїв УПА м.Луцьк, здійснюючи маневр повороту ліворуч з другорядної дороги, що по вул. Селищна та маючи намір виїхати на головну дорогу, що по вул.Героїв УПА, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, а саме п.п. 2.3 (б, д), 10.1, 16.11 та вимоги дорожнього знаку 2.1, був неуважним, не правильно оцінивши дорожню обстановку, не переконався, що виконання маневру повороту ліворуч буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надав перевагу в русі велосипедисту ОСОБА_10 , який рухався по головній дорозі, що по вул.Героїв УПА у напрямку від с.Жидичин Луцького району Волинської області, в результаті чого, на смузі руху велосипедиста, допустив зіткнення передньою частиною автомобіля із правою боковою частиною велосипеда.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді багатофрагментарного зламу кісток склепіння та основи черепа, забою, розмізження головного мозку із крововиливами під оболонки, крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, забійних ран та масивного садна волосистої ділянки голови, садна правої китиці та правого коліна. Тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась багатофрагментарним зламом кісток склепіння та основи черепа із забоєм, розмізженням головного мозку, належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілого.

Причиною смерті ОСОБА_10 є відкрита черепно-мозкова травма, що супроводжувалась багатофрагментарним зламом кісток склепіння та основи черепа із забоєм, розмізженням головного мозку із крововиливами під оболонки.

У прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (б, д), 10.1, 16.11, 2.1 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_3 інкримінується вчинення необережних протиправних дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно керуючи автомобілем «Volkswagen Touran» на нерегульованому перехресті вул.Селищна та Героїв УПА м.Луцьк, здійснюючи маневр повороту ліворуч з другорядної дороги та маючи намір виїхати на головну дорогу, порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі велосипедисту ОСОБА_10 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив зіткнення. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що неодноразово просив у потерпілої вибачення. Просив суд суворо його не карати та не позбавляти волі.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що їй зателефонували і сказали, що її чоловік потрапив у ДТП. Також показала, що обвинувачений неодноразово просив в неї пробачення. Просила суд не застосовувати до обвинуваченого покарання, яке необхідно відбувати реально, та не призначати і додаткового покарання.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми необережними протиправними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки такі обставини підтверджені в ході розгляду кримінального провадження.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю беззаперечно визнав свою винуватість, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, працює, за місцем роботи позитивно характеризується, на обліках в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, висловив наміри допомогти сину потерпілої, який перебуває у ЗСУ.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, позицію як сторони обвинувачення та сторони захисту, думку потерпілої, яка не наполягали на призначенні суворого покарання, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи строк покарання, передбачений санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі.

При цьому суд не вбачає підстав для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з огляду на те, що обвинувачений працює водієм, і це є його джерелом доходу, позитивно характеризується за місцем роботи, враховуючи його посткримінальну поведінку, яка спрямована на залагодження своєї провини, позицію потерпілої, яка просила не позбавляти останнього такого.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, з урахуванням позиції всіх учасників судового розгляду, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування основного покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому іспитовий строк ближче до максимальної межі, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази та арешт майна суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт, який накладений ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області на майно від 07.08.2022, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

-велосипед із електричним двигуном, синього кольору, іноземного виробництва, повернути ОСОБА_7 за належністю;

-автомобіль марки «Volkswagen», р.н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_3 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий