н/п 1-кп/953/1297/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023 Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Харкові кримінальне провадження №0000654 від 01.11.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харкова, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 25.08.2023р. Октябрським районним судом м. Полтави до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим 25.08.2023р. Октябрським районним судом м. Полтави до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знову у період іспитового строку вчинив новий злочин за наступних обставин.

29.10.2023, близько 00-15 години, ОСОБА_3 перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник словесний конфлікт з його співмешканкою ОСОБА_4 .

В ході раптово виниклого словесного конфлікту, маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , перебуваючи на відстані витягнутої руки до потерпілої ОСОБА_4 та знаходячись у положенні стоячи, обличчям до останньої, наніс потерпілій 1 удар кулаком правої руки по обличчю, а саме в область підборіддя ліворуч, після чого потерпіла ОСОБА_4 впала на підлогу, та ОСОБА_3 наніс не менше трьох ударів ногою по тілу потерпілої, а саме в ділянку молочних залоз та живота.

У результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-1544/2023 від 03.11.2023, спричинені наступні тілесні ушкодження: поверхнева забита рана на тлі синця на слизовій нижньої губи, садно на підборідді, синці на лівій щоці та на молочних залозах.

За ступенем тяжкості поверхнева забита рана на тлі синці на слизовій нижньої губи, садно на підборідді, синці на лівій щоці та на молочних залозах викликали незначні скороминущі наслідки , тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у заяві про визнання винуватості, за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи, що обвинуваченим надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, про що потерпілою ОСОБА_4 надано відповідну заяву, та розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий 25.08.2023р. Октябрським районним судом м. Полтави до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, офіційно не працевлаштований.

Щодо пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, відповідно до ст. 66 КК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до розуміння правової природи та значення поняття щирого каяття, наданих у правових позиціях, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире каяття є сукупністю невід`ємних одне від одного складових, що характеризують об`єктивне ставлення винуватої особи до вчиненого злочину і полягають у повному визнанні своєї провини у вчиненні злочину, висловлюванні жалю з цього приводу та бажання виправити ситуацію, що склалася, а так саме й готовність нести відповідальність. Тобто, всі ці фактори правової поведінки обвинуваченого є невід`ємними складовими щирого каяття. Такої позиції додержується й Верховний Суд у своїх чисельних рішеннях (ВС ККС №759/7784/15-к від 22.03.2018 року; № 756/4830/17-к від 09.10.2018 року).

Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Проте матеріали провадження не містять будь-яких об`єктивних даних на підтвердження щирого каяття з боку обвинуваченого, окрім формального визнання своєї провини в загальних межах.

Таким чином, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в період іспитового строку.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючі покарання обставини, майновий стан обвинуваченого, і вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкції ст. 125 ч.1 КК України, у вигляді штрафу.

При визначенні розміру остаточного покарання обвинуваченому застосуванню підлягає ст. 71 ч. 1, 72 КК України, оскільки він засуджується за вчинення кримінального проступку, до повного відбуття покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, суд вважає, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових правопорушень, призначити йому остаточне покарання за даним вироком за ст. 125 ч.1 КК України у вигляді штрафу, а остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі та штрафу. При цьому , підстави для застосування покарання з іспитовим строком відсутні.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Термін відбуття покарання слід обчислювати з моменту затримання ОСОБА_3 або з моменту прибуття останнього до місць відбуття покарання.

В строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати термін знаходження його під вартою з 28.06.2023 по 25.08.2023, відповідно до вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 25.08.2023р.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

В силу ст. 71 ч. 1, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частки покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 25.08.2023р., остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі та штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 72 ч. 3 КК України вирок суду в частині призначення покарання у вигляді штрафу слід виконувати самостійно.

Термін відбуття покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_3 або з моменту прибуття останнього до місць відбуття покарання.

В строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати термін знаходження його під вартою з 28.06.2023 по 25.08.2023, відповідно до вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 25.08.2023р..

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім підстав, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1