ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/695/24 Справа № 173/406/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпропетровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Узбекистану, одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 0000367,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою Дніпропетровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 грудня 2023 року продовжений обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18:00 год. 14 лютого 2024 року.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована продовженням існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, та, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляції (з урахуванням доповнень):

- обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший альтернативний, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування свої вимог посилається на те, що тримається під вартою більш як 2 роки з 12.12.2021 року.

Вказує на порушення судом першої інстанції його права, оскільки на жодне судове засідання, де розглядалось питання продовження строку тримання під вартою, не було залучено перекладача, у зв`язку з чим апелянт вважає, що порушується ч. 3 ст. 5 Конвенції та його перебування під вартою є незаконним.

Вважає, що доказів зі сторони обвинувачення не має, оскільки прокурор відмовився його ознайомити з ними.

Наголошує на порушення територіальної підсудності розгляду обвинувального акту щодо нього.

Зазначає, що продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим, носить шаблонний характер, не відповідає вимогам КПК. А суд першої інстанції не розглядав можливість застосування до нього будь-яких альтернативних запобіжних заходів, таких як застава або домашній арешт.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, а тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без його участі.

Заслухавши захисника та обвинуваченого, які кожен окремо та разом підтримали вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 , перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, врахована наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, а також існування ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, який не припинив існувати.

Враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про особу обвинуваченого, який є громадянином Республіки Узбекістану, не має зареєстрованого місця проживання, іншими обставинами у їх сукупності, що дає підстави вважати, що продовжує існувати вказаний вище ризик.

Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, що спричинило смерть потерпілої, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а отже, існує ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.

З огляду на дані про особу обвинуваченого, враховуючи невідворотність наслідків вчиненого ним злочину, ствердження суду про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України знайшло своє підтвердження та продовжує існувати.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, колегія суддів враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема, ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`який альтернативний запобіжний захід, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечить належний розгляд провадження, належної процесуальної поведінки обвинуваченого, буде суперечити інтересам суспільства, а тому продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 про порушення його прав у зв`язку з відсутністю перекладача, колегія суддів зазначає наступне. Встановлено, що під час розгляду апеляційних скарг обвинуваченого впродовж 2022-2023 років на ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, в тому числі, коли обвинувачений приймав особисту участь під час апеляційного розгляду його скарг 27.03.2023 року та 20.04.2023 року, останнім не ставилось питання про залучення до участі перекладача, прохав направити його до лав ЗСУ, що дозволяє зробити висновок про те, що він не був обмежений в забезпеченні можливості реалізації його прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень.

В цьому провадженні, 12 грудня 2023 року ОСОБА_5 прокурором було вручено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на російській мові.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги, обвинувачений вказав на те, що він є ФОП, тривалий час проживає на території України, що також підтверджує достатіній обсяг розуміння на достатньому та необхідному рівні мови судочинства. Крім того, здійснення захисту професійним адвокатом в повній мірі забезпечує обвинуваченого кваліфікованою правовою допомогою, у тому числі, й при тлумаченням юридичних термінів.

Таким чином, порушень норм процесуального права, в тому числі, права на захист обвинуваченого з мотивів, наведених в апеляційній скарзі щодо безпідставного не залучення перекладача, колегією суддів не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно відсутності доказів зі сторони обвинувачення, то вони фактично зводяться до оцінки доказів та вирішення питань доведеності чи недоведеності вини обвинуваченого в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення правил підсудності, то в даному випадку враховується, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2022 року задоволено подання Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області та матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000367 стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, передані до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області для здійснення судового розгляду, у зв`язку з чим такі доводи є необґрунтованими.

Посилання обвинуваченого про необхідність застосування до нього альтернативного запобіжного заходу в вигляді застави не є слушним з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, враховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, при постановленні оскарженої ухвали щодо обвинуваченого обґрунтовано не визначив йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

В той же час, тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою за доводами обвинуваченого хоча і має місце, проте колегія суддів враховує складність даного кримінального провадження, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, а також поведінку учасників кримінального провадження, проте ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що на даний час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд триває, разом з цим, з огляду на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід дотримуватись розумних строків розгляду цього провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 0000367, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4