Справа № 306/33/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/125/21 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 23.02.2021 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000612 від 11.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України відносно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 23.02.2021 року клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволено.

Обвинувальний акт відносно про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України - повернути прокурору.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000612, відомості про кримінальне правопорушення 11.07.2015 року внесені до ЄРДР відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_7 , - підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, що формулювання обвинувачень у обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінальних правопорушень, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кожного з кримінальних правопорушень, доказування яких відповідно до ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, що може дезорієнтувати сторону захисту, потерпілого, його представника і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінальних правопорушень, суті і обсягу кожного обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права сторони захисту, унеможливлюють правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та виконання завдань кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що місцевим судом порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт визначено у ч. 2 ст. 291 КПК України. Таким чином, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято, якщо при його складанні допущено порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України та наявні обставини, які перешкоджають подальшому судовому розгляду кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - в обвинувальному акті повністю зазначені відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України та викладені всі ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченого та місце його проживання, зазначені анкетні відомості потерпілого та представника потерпілого та його місце проживання, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, до нього надані документи, передбачені ч. 3 ст. 291 КПК України.

Також суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання не маючи право розглядати кримінальне провадження по суті та досліджувати докази, фактично вдався до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, оскільки повинен був лише визначитись, чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, не вдаючись до аналізу правильності викладення правової кваліфікації та суті обвинувачення кримінального правопорушення.

Роблячи аналіз фактичним обставинам кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, формулюванню обвинувачення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, на стадії підготовчого судового засідання, суд першої інстанції явно вийшов за межі питань, передбачених ст. 314 КПК України, чим фактично надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим самим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та принципи диспозитивності та змагальності сторін.

В ухвалі Свалявського районного суду від 23.02.2021 суд вдався до аналізу об`єктивної сторони інкримінованих обвинувачений складів злочинів, встановленням обсягів робіт виконаних ОСОБА_9 , які службові обов`язки невиконала обвинувачена ОСОБА_7 та інших обставин, тобто суд вдався на підготовчому судового засіданні до дослідження доказів, замість того, щоб зазначити які саме порушення допущено стороною обвинувачення, що не дає можливість сторони обвинувачення їх усунути.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд повинен чітко навести підстави з яких він вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та викласти ці мотиви таким чином, щоб можливо було зрозуміти, які саме недоліки допущено прокурором та що їх виправлення надасть суду можливість призначити справу до розгляду.

Невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Проте вказаних вимог закону під час постановления ухвали суд в повному обсязі не дотримався.

Зазначені судом першої інстанції формальні недоліки не є суттєвими, і не є перешкодою для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки всі інші питання встановлюються судом і розглядаються при розгляді справи по суті.

Посилання суду на невідповідність формулювання обвинувачення з положенням п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є неконкретним, а відтак не є законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

При цьому, приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання, місцевий суд має виходити й з положень ст. 22, ст. 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається під час судового розгляду на прокурора.

Крім того, відповідно до ст.ст. 338,339,340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення відмовитись підтримувати державне обвинувачення.

У разі, коли в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, якщо не знайде підтвердження кваліфікуюча ознака складу злочину, в якому обвинувачується особа, або взагалі суд прийде до висновку про відсутність складу, події злочину або про недоведеність вини, то КПК України передбачає процесуальні рішення, які приймаються в таких випадках.

Тому, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України та неможливість призначення його до судового розгляду без усунення виявлених, на думку суду, недоліків, - апеляційний суд вважає необґрунтованими, спростованими доводами апеляційної скарги.

На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Також, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

Отже, судом першої інстанції в повній мірі не дотримані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурору, в зв`язку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції у підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 23.02.2021 року скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції у підготовчому судовому засіданні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді