Справа № 503/1228/23
Провадження № 1-кп/503/65/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима судове провадження за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000350 від 26.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котовці Кодимського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, учня І курсу Заболотненського вищого професійного училища № 31 ім. Д.К. Заболотного, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , захисник неповнолітнього обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , представник служби у справах дітей ОСОБА_6 ,

встановив:

Епізод № 1

На початку квітня 2022 року, точної дати та часу в ході дізнання встановити не вдалось, неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи вдома, дізнався у невстановленої особи в соціальній мережі «Instagram» про те, що вона може виготовити посвідчення водія за грошову винагороду.

В подальшому, ОСОБА_3 розуміючи, що він не має права на керування транспортними засобами, та не документований для цього відповідним документом, переслідуючи намір отримати право на керування транспортними засобами та маючи на меті отримати посвідчення водія, без проходження відповідного навчання, в середині квітня 2022 року, більш точної дати в ході дізнання не встановлено, з метою отримання зазначеного документу, всупереч встановленого законом порядку видачі посвідчень водія, за домовленістю в соціальній мережі «Instagram», замовив у невстановленої особи, виготовлення підробленого посвідчення водія.

Переслідуючи свій злочинний умисел на пособництво у підробленні офіційного документа, неповнолітній ОСОБА_3 в середині квітня 2022 року, більш точної дати в ході дізнання не встановлено, за допомогою мобільного додатку «Instagram», надіслав невстановленій особі, свої повні анкетні дані, фотокартку, фото паспорта та фото власного підпису для виготовлення підробленого посвідчення водія, на своє ім`я.

Після цього, в кінці квітня 2022 року у відділенні № 1 Нової Пошти, розташованому за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Кодима, вул. Соборна, 89, ОСОБА_3 отримав посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , на своє ім`я, яке виготовлене не за технологією та не в умовах поліграфічного підприємства, що здійснює випуск аналогічних документів та не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Епізод № 2

25.08.2023 o 21 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на використання завідомо підробленого офіційного документа рухаючись, на мотоциклі марки «Урал», державний номерний знак НОМЕР_2 , зеленого кольору, по вул. Центральній в с. Грабове, Кодимської ТГ, Подільського району Одеської області, був зупинений працівниками поліції, під час перевірки документів на право керування транспортним засобом, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія, серії НОМЕР_1 видане ТСЦ 8044 16.04.2022 на його ім`я, є підробленим, так як він не проходив навчання на відкриття категорій «А1» і «А» та не отримував право керування транспортними засобами зазначених категорій, умисно, з метою уникнення адміністративної відповідальності, пред`явив працівникам поліції вищезазначене посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 видане ТСЦ 8044 16.04.2022, тим самим, використав завідомо підроблений документ.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , у присутності свого законного представника ОСОБА_3 та захисника адвоката ОСОБА_5 , винуватість у вчиненні вище вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, а також зазначив, що у скоєному розкаюється та більше подібного не вчинить. Крім того, на запитання суду відзначив, що тиску на нього або примушування до визнання своєї вини до нього не застосовувалось.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні просила сурове не карати її сина.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаних кримінальних правопорушень підтверджується встановленими судом обставинами на підставі сукупності належних і допустимих доказів за епізодами № 1-2, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- показами неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 наданими ним в ході його допиту під час судового розгляду, з виконанням вимог ст. 490 ч.1, 491 ч.2 КПК України, які фактично зводились до підтвердження вище наведених фактичних обставин кримінального провадження, при цьому не містили обставин, які б суперечили їм або спростовували їх;

- висновком експерта № 5353/23-21 від 12.09.2023 року за результатом проведення судово-технічної експертизи документів, згідно якого бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 16.04.2022 ТСЦ 8044 дійсне до 16.04.2024 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому дозволена категорія «А1 ОСОБА_7 », виготовлений не за технологією та не в умовах поліграфічного підприємства, що здійснює випуск аналогічних документів, а сам бланк не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Судом обвинуваченому було додаткового роз`яснено положення ч.3 ст. 23 та пункту 1 ч.4 ст. 42 КПК України щодо можливості реалізації права на допит свідків обвинувачення і допиту свідків захисту, але сторона захисту даним процесуальним правом не скористалася.

Отримавши і дослідивши вище зазначенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та висновок експерта, а також враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у кримінальному провадженні, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього.

Учасникам судового провадження судом попередньо також було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і проти чого також не заперечували.

Суд визнає зазначене вище формулювання обвинувачення доведеним, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує:

- за епізодом № 1 за ст. 27 ч.5, 358 ч.1 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, з метою його використання;

- за епізодом № 2 за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих обвинуваченим під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 відповідно до висунутого йому обвинувачення, а тому останній повинен нести відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім (епізоди № 1-2).

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Відповідно до наявних у суду відомостей, з`ясування яких передбачено ст. 91, 485, 487 КПК України, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , на час вчинення кримінального правопорушення за епізодом № 1 досяг шістнадцятирічного віку, а на час вчинення кримінального правопорушення за епізодом № 2 і судового розгляду досяг сімнадцятирічного віку, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає у повній сім`ї разом із своїми батьками, не працевлаштований, але навчається на І курсі Заболотненського вищого професійного училища № 31 ім. Д.К. Заболотного, отримує самостійний дохід у вигляді стипендії в розмірі близько 1225 грн на місяць, за станом свого здоров`я є здоровим, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності.

При призначенні міри покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, майновий стан винного, а також характер та ступінь його участі під час співучасті у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч.5, 358 ч.1 КК України, негативне ставлення неповнолітнього до свої діянь, умови його життя та виховання та інші особливості особи неповнолітнього. При цьому, суд бере до уваги, що штраф і арешт є єдиними видами покарання, які передбачені у санкціях ч.1 і 4 ст. 358 КК України, та які можливо застосувати до неповнолітньої особи ОСОБА_3 , оскільки покарання у виді обмеження волі, згідно положень ч.3 ст. 61 КК України, не застосовуються до неповнолітніх. У зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що неповнолітньому ОСОБА_3 слід призначити міри покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, а саме у виді штрафу в розмірах установлених у санкції згаданих частин статті Особливої частини КК України та із врахуванням обмежень, передбачених ч.2 ст. 99 Загальної частини КК України, після чого з врахуванням положень абзацу другого пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим одного виду, яке на думку суду є необхідним й достатнім як для кари обвинуваченого так і для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

При цьому, при визначенні самих розмірів штрафу суд у відповідності до положень ст. 99 КК України враховує майновий стан неповнолітнього обумовлений самим розміром отримуваного ним самостійного доходу на місяць та внаслідок цього його здатності виконати свій обов`язок щодо сплати штрафу у місячний строк після набрання вироком суду законної сили, що передбачене вимогами ч.1 ст. 26 КВК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід до неповнолітнього обвинуваченого під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувався, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та як наслідок необхідності в обранні запобіжного заходу до обвинуваченого з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, поведінку обвинуваченого пов`язану із виконанням ним процесуальних обов`язків під час судового провадження та призначення міри покарання у виді штрафу.

Арешт на майно, яке як предмет кримінального правопорушення є речовим доказом посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 16.04.2022, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2023 року, згідно положень ч.4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

Речовий доказ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , в якому зазначені не відповідаючи дійсності відомості про його видачу 16.04.2022 ТСЦ 8044 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його дійсність до 16.04.2024 року, яке є предметом кримінального правопорушення, має значення для кримінального провадження та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, що зберігається у матеріалах кримінального провадження (судового провадження), згідно положень пункту 7 ч.9 ст. 100 КПК України, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати в сумі 3345,72 грн, пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи документів, згідно положень ст. 118, 124 ч.2, 126 ч.1 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України, та призначити йому покарання:

за ст. 27 ч.5, 358 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) грн;

за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2023 року, а саме на посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 16.04.2022.

Речовий доказ, а саме підробне посвідчення водія НОМЕР_1 , в якому зазначені не відповідаючи дійсності відомості про його видачу 16.04.2022 ТСЦ 8044 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його дійсність до 16.04.2024 року залишити в матеріалах кримінального провадження (судового провадження) протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи документів, в сумі 3345,72 грн.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1