ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/919/23 Справа № 225/5572/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001376 за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого: вироком Дзержинського міського суду Донецької області за ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі, 05.09.2014 року на підставі ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 28 серпня 2014 року звільнено умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 3 дня позбавлення волі, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч. 1 ст. 28, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, інваліда 3-ої групи, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними за вчинення кримінального правопорушення при таких обставинах.

06 серпня 2016 року приблизно о 18-00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , з метою вживання алкогольних напоїв, прийшли до квартири АДРЕСА_3 , де знаходились власник квартири ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Приблизно о 18-20 год., більш точного часу не встановлено, в ході спільного вживання спиртних напоїв у зальній кімнаті вищевказаної квартири між ОСОБА_12 з одного боку та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 з іншого боку, на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виникла сварка. В ході сварки ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за яке судимість не знята та не погашена, діючи спільно з ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, розуміючи, що голова є життєво важливим органом, та що від ударів в голову може настати смерть потерпілого, бажаючи настання саме таких наслідків у вигляді смерті, стали наносити кулаками рук множинні удари по голові, обличчю та різноманітним частинам тіла ОСОБА_12 .

Зокрема ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_12 , який сидів на стільці біля столу в зальній кімнаті зазначеної квартири та став завдавати кулаками рук чисельні удари по різноманітним частинам тіла останнього, в тому числі в голову. Після цього до ОСОБА_12 , який продовжував сидіти на стільці, підійшов ОСОБА_8 та діючи умисно, реалізовуючи спільний з ОСОБА_7 умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_12 став завдавати кулаками рук чисельні удари по різноманітним частинам тіла останнього, в тому числі в голову.

Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи діяти умисно, реалізовуючи єдиний з ОСОБА_8 умисел, відшуканою у зальній кімнаті вказаної квартири, де відбувалась сварка, скляною пляшкою з-під шампанського умисно завдав не меньше трьох ударів по голові ОСОБА_12 та кухонним ножем, який взяв зі столу у зальній кімнаті даної квартири, завдав не менше 30 ударів по різноманітним частинам тіла, в тому числі в голову, шию, тобто місця розташування особливо важливих органів потерпілого ОСОБА_12 .

В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в їх сукупності потерпілому ОСОБА_12 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, тілесні ушкодження середньої тяжкості. Від вказаних тілесних ушкоджень на місці настала смерть ОСОБА_12 . Причиною смерті останнього стала відкрита черепно-мозкова травма, що супроводжувалась субарахноїдальними крововиливами, ускладнена розвитком гострої крововтрати і набряком головного мозку та легень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, дії ОСОБА_8 кваліфіковано за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. В ході судового розгляду судом перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 28, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, дії ОСОБА_8 перекваліфіковано з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

У своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що у показах свідків існує багато протирічь щодо кількісного складу осіб, що перебували в квартирі на місці злочину, зазначає, що судом так і не було встановлено походження тілесних ушкоджень його підзахисного при поміщенні на попереднє ув`язнення. Просить вирок скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що кваліфікуючи дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 суд першої інстанції безпідставно відкинув кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки між обвинуваченими існувала попередня домовленість на вчинення злочину, крім того умисел був спрямований саме на заподіяння смерті потерпілого. Вказує про неправильне застосування судом положень ст. 72 КК України та необхідності вирішення питання про долю речових доказів. Просить вирок суду в частині кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати. ОСОБА_7 визнати винним за п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді довічного позбавлення волі; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 07.08.2016 року по 21.12.2017 року та з 19.12.2018 року по день набрання вироком законної сили. ОСОБА_8 визнати винним за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді 15 років позбавлення волі; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 07.08.2016 року по 07.07.2017 року та з 19.12.2018 року по 12.02.2019 року. 3 (три) DvD диски, а саме: iз записом допиту пiдозрюваного ОСОБА_7 , iз записом допиту пiдозрюваного ОСОБА_8 , iз записом огляду мiсця подii залишити в матерiалах провадження у прокурора.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх захисники підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та просили її задовольнити, заперечували проти апеляційної скарги прокурора.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , вважав її необґрунтованою та просив відмовити в її задоволенні. Апеляційну скаргу прокурора підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково за таких обставин.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає їх безпідставними виходячи з такого.

Факт перебування в квартирі ОСОБА_11 обвинуваченого ОСОБА_8 під час вбивства ОСОБА_12 підтверджується показами свідків, зокрема ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , слідчим експериментом за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому посилання захисника на недоведеність факту перебування ОСОБА_8 на місці злочину спростовуються матеріалами провадження.

Оскільки свідок ОСОБА_14 надав суду пояснення, що він спав в іншій кімнаті та прокинувся лише після смерті ОСОБА_12 , свідок ОСОБА_13 цілком міг його і не бачити, так як основне, чим займались особи, що перебували в цьому приміщенні - вживання алкогольних напоїв, а тому свідки, цілком ймовірно, не звернули увагу на кількість присутніх в квартирі.

Наявність протирічь між слідчим експериментом за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та сформульованим обвинуваченням, що перший ОСОБА_8 почав бити ОСОБА_12 колегія суддів не вважає суттєвими, адже під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_7 намагався вистроїти лінію захисту, зокрема з того, що ініціатором бійки був не він, однак дані покази спростовуються іншими доказами, наявними в матеріалах провадження, зокрема слідчим експериментом з обвинуваченим ОСОБА_8 (хоч і визнаний недопустимим доказом, однак інформація, яка в ньому наявна щодо розвитку подій злочину є «відбіленою отрутою» *ВС).

Доводи сторони захисту про застосування до обвинувачених під час досудового розслідування фізичного насилля, психологічного тиску спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, з метою перевірки вказаних обставин судом першої інстанції, а саме: ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2021 року Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Краматорську, було доручено проведення перевірки вказаних доводів.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську від 19 червня 2021 року кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України було закрите, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вказана постанова на час апеляційного перегляду є чинною.

Відносно доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність перекваліфікації дій обвинувачених колегія суддів зазначає про таке.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 368 КПК України передбачено, що суд повинен визначити, чи містить діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Згідно правових орієнтирів Верховного Суду України, викладених у п. 18 Постанови Пленуму № 5 ід 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» визначено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого обвинувачення; при наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин, ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обґрунтовувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи обвинуваченого за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

Зі змісту оскаржуваного вироку суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції в ході судового розгляду прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення умисного вбивства за попередньою змовою групою осіб, разом з тим, колегія суддів вважає дані висновки суду першої інстанції такими, що не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів провадження та досліджених в ході розгляду в суді першої інстанції доказів, умисел на вбивство у обвинувачених виник в ході сварки, яка виникла під час сумісного вживання алкоголю між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з потерпілим ОСОБА_12 .. В ході сварки першим наносити удари по різним частинам тіла ОСОБА_12 став ОСОБА_7 , згодом удари продовжив наносити ОСОБА_8 , а в цей час ОСОБА_7 з прямим умислом пішов в зальну кімнату та відшукав там пляшку від шампанського, з використанням якої, після ОСОБА_8 , почав наносити удари ОСОБА_12 по голові, а потім із застосуванням ножа, став наносити удари по тілу останнього. Змістовний аналіз причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинувачених в порівнянні з механізмом та етапами нанесення потерпілому тілесних ушкоджень вказує, що обвинувачені наносили удари потерпілому від найменш тяжких до найтяжчих, при цьому дані дії були послідовні, тобто в той час коли ОСОБА_7 підшукував знаряддя для завдання ОСОБА_12 більш тяжких ушкоджень, ОСОБА_8 продовжував бити потерпілого, тим самим не надаючи змоги останньому залишити місце кримінального правопорушення. Крім того, після настання смерті ОСОБА_12 , як обвинувачений ОСОБА_7 , так і обвинувачений ОСОБА_8 вчиняли спільні дії, пов`язані зі знищенням слідів вчиненого злочину, що вказує на попередню змову між обвинуваченими. Також враховуючи швидкість прийняття рішень обвинуваченими, колегія суддів приходить до висновку, що послідовність протиправних дій кожного з учасників злочину було оговорено заздалегідь з метою придушення волі ОСОБА_12 до будь-якого опору. Дані обставини прямо підтверджує свідок ОСОБА_13 , який в ході його допиту в суді надав показання, згідно яких обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 намагалися його вмовити не телефонувати до поліції, доки вони не приберуть в квартирі.

Вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома та більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про його спільне вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Цю домовленість можливо укласти як на стадії готування злочину, так і у процесі замаху на злочин, вона може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, шляхом конклюдентних дій, тощо. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль, дії є спільними та узгодженими, при цьому обговорення деталей вербально не є обов`язковою умовою (ознакою) для кваліфікації дій співучасників як попередня змова.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що наведені та проаналізовані фактичні обставини справи виключають можливість кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки умисел вбити ОСОБА_12 у останнього виник заздалегідь, про що він домовився з обвинуваченим ОСОБА_7 , а тому його дії слід кваліфікувати за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, колегія суддів виходить з такого.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного, який вину у вчиненому злочині не визнав, за місцем проживання характеризується негативно, раніше не судимий, інвалід 3-ої групи.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , колегією суддів не встановлені.

Оскільки дії ОСОБА_8 в ході апеляційного розгляду було кваліфіковано як вчинення умисного вбивства за попередньою змовою групою осіб, дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч. 1 ст. 28 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

При обранні міри покарання колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного, який вину у вчиненому злочині не визнав, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий за ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлені.

Також колегія суддів вважає необхідним застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України та зарахувати обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк їх попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відносно доводів апеляційної скарги прокурора в частині вирішення питання про долю речових доказів в даному кримінальному провадженні колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: 1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); 2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; 3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; 4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; 5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; 6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; 6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно; 7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вказані положення передбачають імперативну вимогу надання їх суду. В той же час прокурором під час апеляційного розгляду не надано речових доказів, долю яких повинна вирішити колегія суддів, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції позбавлений правової можливості вирішити питання про долю речових доказів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що прокурор наділений повноваженнями звернутися в порядку виконання вироку з відповідним клопотанням про вирішення долі речових доказів з їх безпосереднім наданням.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Пунктом 1 частини 1 статті 420 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення.

Таким чином, вирок суду в частині кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає скасуванню в цій частині з постановленням нового вироку, яким ОСОБА_7 слід визнати винним за п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. ОСОБА_8 слід визнати винним за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді 12 років позбавлення волі; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним за п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 15 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винним за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 12 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 07.08.2016 року по 21.12.2017 року та з 19.12.2018 року по 02.11.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період з 07.08.2016 року по 07.07.2017 року та з 19.12.2018 року по 12.02.2019 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою протягом трьох місяців з дня отримання копії вироку.

Судді: