Справа № 744/449/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/784/23
Категорія - ст. 366-3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою повернуто прокурору Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_6 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05.01.2022р. до ЄРДР за № 0000001, щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, унаслідок його невідповідності вимогам КПК України, а також Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини.

Ухвала суду мотивована тим, що на думку судді, дійсно мало місце порушення права ОСОБА_8 на захист, що опосередковано підтверджується ухвалами слідчих суддів, які не лише засвідчують наявність таких ознак порушень, а навіть очевидних ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 397, ч.1 ст. 374 КК України. Вказані порушення є істотними та безпосередньо стосуються законності процедури оформлення обвинувального акта. Крім того, у обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення не конкретизовано «Національне агентство», до якого ОСОБА_8 мав подати декларацію, а отже, виклад обставин кримінального правопорушення не є детальним, що не узгоджується з вимогами, які ставляться до обвинувального акта. Також реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акта, не відповідає вимогам ст. 109 КПК України. Зокрема, суд вважає, що така невідповідність реєстру полягає в тому, що в ньому містяться неправдиві дані щодо вчинення процесуальних рішень, а саме щодо зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного, відкриття матеріалів досудового розслідування, що також є порушенням п.2 ч.2 ст. 109 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2023 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт, та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.

Вказуючи про незаконність та невідповідність ухвали суду вимогам ст. 370 КПК України, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог КПК, звертає увагу на наступне.

Посилаючись на положення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, а також правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові №5-328кс16 від 24.11.2016р., прокурор зазначає, що визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора. Апелянт стверджує, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 складено на підставі об`єктивно з`ясованих фактичних даних під час досудового розслідування, а виклад фактичних обставин у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Відтак, в обвинувальному акті висунуте обвинувачення повністю відповідає диспозиції ст.366-3 КК України.

Акцентує увагу на тому, щодо конкретності «Національного агентства» куди мав подати декларацію ОСОБА_8 , то таке зазначено у формулюванні обвинувачення. Твердження про порушення права на захист є безпідставним, оскільки ухвали слідчих суддів на які посилається суд вказують на ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 397, ч.1 ст. 374 КК України, а також на порушення ст. 293 КПК України, проте будь-які обвинувальні вироки із вказаних фактів відсутні. При цьому, провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 397 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях працівників правоохоронних органів, а у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 374 КК України, про підозру нікому не повідомлялось.

Окремо апелянт звертає увагу, що підозрюваний відмовився від отримання матеріалів дізнання, про що складено відповідний протокол, а захиснику матеріали вручені під розписку.

Стверджує, що не мало місце недопущення захисника, оскільки дізнавачем направлялися повістки, проте останній на виклики не з`являвся, у зв`язку з чим, з метою недопущення права на захист підозрюваного було призначено іншого захисника для проведення процесуальних дій. Обвинувальний акт з додатками вручено підозрюваному і обом захисникам, таким чином, порушення права на захист допущено не було.

Прокурор зазначає, що з урахуванням п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, єдиним процесуальним документом, який підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акту, визначені у ч.4 ст. 291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю підготовчого судового засідання.

Автор скарги впевнений, що суд фактично надав оцінку повноті сформульованого обвинувачення до з`ясування обставин, а також дослідив ряд документів з матеріалів кримінального провадження, що має відбуватися на стадії судового розгляду, чим допустив порушення принципу, визначеного ст. 22 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В судове засідання апеляційного суду адвокат та обвинувачений, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явилися.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст.422 КПК України колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутністю вказаних учасників провадження, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Згідно ч.3 ст.291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, а відповідно до вимог п.1) ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Проаналізувавши зміст наявного в матеріалах справи обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, а також твердження та висновки суду першої інстанції, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що, прийнявши рішення про повернення обвинувального акту із наведених в оскаржуваній ухвалі підстав, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України, оскільки фактична оцінка доказів, а також дослідження на предмет їх належності та допустимості (ст.ст.85-86 КПК України), обґрунтованості пред`явленого обвинувачення неможлива на стадії підготовчого судового засідання, так як указані питання підлягають вирішенню безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що фактично вільна оцінка доказів, що й було зроблено судом, на стадії підготовчого судового провадження, яка цього не передбачає, суперечить передбаченим ст. 7 цього Кодексу загальним засадам кримінального провадження, зокрема, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Посилання суду на фактичне невідкриття стороною обвинувачення в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, матеріалів досудового розслідування та не допуск конкретного захисника, що є порушенням права на захист, як на підставу для повернення обвинувального акту є безпідставним, оскільки процесуальна оцінка порядку відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту, так і пов`язані з відкриттям питання, можлива лише при судовому розгляді, та може бути підставою для визнання доказів недопустимими.

Окремо апеляційним судом проаналізовано питання щодо встановленого місцевим судом порушення щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування.

Так, згідно ч.1 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

У відповідності до ч. 1. ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом; ч. 2 - Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститися: в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування - її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок), зокрема, повідомлення про внесення відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань і початок досудового розслідування (ст. 214 КПК України), помітка про ознайомлення сторони захисту, потерпілого з матеріалами досудового розслідування до його завершення, інформація про кожну проведену слідчу (розшукову) дію, данні про факт відкриття матеріалів кожною стороною протилежній стороні по закінченні досудового розслідування та письмового підтвердження факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ст. 290 КПК України); зазначення в певній послідовності про прийняті під час досудового розслідування рішення, зокрема, вручення письмового повідомлення про підозру (відповідно до ч. 4 ст. 278 КПК України слідчим та прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про дату та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України), постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді, суду, які містять найменування документа, дату прийняття рішення, предмет урегульованих відносин, наслідки для відповідних учасників цієї процесуальної ситуації, всі обставини, пов`язані із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження (дати прийняття, строк застосування), які приймаються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 283 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурором також вносяться відомості такої процесуальної дії, як закінчення досудового розслідування.

Відтак, колегія суддів констатує, що всі вказані судом невідповідності реєстру, які, полягають в неправдивих даних щодо вчинення процесуальних рішень, свідчать, що суд вдався до оцінки цих рішень слідчого без їх дослідження, а такі дії суду не передбачено на даній стадії підготовчого судового засідання, що відповідно до положень ст. 291 КПК України не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору,

Отже, посилання суду на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч.2 ст.109 КПК України, як на одну із підстав для повернення обвинувального акту прокурору, є надуманим, оскільки це протирічить п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки зазначені в ухвалі недоліки не можуть бути перешкодою для призначення судового розгляду і не є тими обставинами, що тягнуть за собою повернення обвинувального акта прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК, а можуть тягнути за собою інші наслідки. Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що суд, мотивуючи рішення, неодноразово звертався до цитування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також посилався на рішення ЄСПЛ, проте, апеляційний суд підкреслює, місцевий суд залишив поза увагою те, що враховуючи практику Європейського суду з прав людини за ч.1 ст. 6 Конвенції з питання розгляду справи упродовж розумного строку, необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору, порушує право обвинуваченого постати перед судом без невиправданої затримки.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку з чим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, у зв`язку з допущеними судом істотними порушеннями кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в ході якого суду першої інстанції необхідно врахувати наведене вище та прийняти законне рішення відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити, ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2023 року, якою повернуто прокурору Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_6 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05.01.2022р. до ЄРДР за № 0000001, щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4