В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000593 від 10.12.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новий Шлях Криворізького району Дніпропетровської області (згідно з КОАТУУ), громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до КАТОТІГ), громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27-ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

Під час дізнання з`ясовано, що ОСОБА_3 , маючи умисел на виготовлення підроблених документів, а саме: рішення № 235 від 11 липня 2018 року про надання малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, рішення № 281 від 23 жовтня 2018 року про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та збереження права користування житлом за дитиною, з метою перетину державного кордону України та діючи всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24 лютого 2022 року, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12 травня 2015 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, 20 листопада 2023 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , надав невстановленій органом досудового розслідування особі установчі дані про себе, необхідні документи для виготовлення рішення № 235 від 11 липня 2018 року про надання малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, рішення № 281 від 23 жовтня 2018 року про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та збереження права користування житлом за дитиною.

В подальшому невстановлена особа залишила біля дерева за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 завідомо підроблені документи, а саме: рішення № 235 від 11 липня 2018 року про надання малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, рішення № 281 від 23 жовтня 2018 року про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та збереження права користування житлом за дитиною.

При цьому з`ясовано, що ОСОБА_3 згідно з листом виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради вих. № 10/02.2.01-18-5687 від 13 грудня 2023 року - рішення № 235 від 11 липня 2018 року «Про надання малолітній ОСОБА_4 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» та рішення № 281 від 23 жовтня 2018 року «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 та збереження права користування житлом за дитиною» не приймалися, текст рішень оформлений не у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в органах місцевого самоврядування міста, Регламенту виконкому районної у місті ради, печатка загального відділу не відповідає відбитку, проставленому в журналі обліку видачі печаток та штампів.

Тим самим ОСОБА_3 шляхом надання засобів сприяв невідомій особі виготовити вказані вище документи видані на його ім`я та на ім`я малолітньої ОСОБА_4 в частині надання необхідних даних та матеріалів щодо своєї особистості, зокрема установчі дані про особу.

Крім того, 10 грудня 2023 року о 00 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою перетину державного кордону України, всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24 лютого 2022 року, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VI1I від 12 травня 2015 року, пред`явив на паспортний контроль працівнику прикордонного наряду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завідомо підроблені документи, а саме: рішення № 235 від 1 1 липня 2018 року про надання малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, рішення № 281 від 23 жовтня 2018 року про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та збереження права користування житлом за дитиною, достовірно знаючи, що він не отримував в установленому законом порядку такі документи та що такі є підробленими, чим здійснив використання завідомо підробленого документа.

Вказані вище ОСОБА_3 кваліфіковано як вчинення кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України, у пособництві у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, який надає права, з метою його використання іншою особою та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_6 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Дану заяву додано до обвинувального акту.

В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому він просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяву останнього, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість, та не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням наявних клопотань сторони обвинувачення, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, аналізуючи досліджені у справі докази та оцінюючи їх у сукупності, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 5 ст.27 - ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, тобто пособництві у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, який надає права, з метою його використання іншою особою та використанні завідомо підробленого документа.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 - не встановлені.

Обставинами, які б згідно ст. 66 КК України пом`якшували покарання ОСОБА_3 - є щире каяття.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за викладених в обвинувальному акті обставин доведена повністю.

При таких обставинах суд вважає доцільним призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, і вважає недоцільним призначення йому більш суворого покарання.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчинення кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовані.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.

Витрати в кримінальному провадженні - відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 394 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити покарання:

- за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази:

- рішення №281 від 23.10.2017, видане виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради, рішення №235 від 11.07.2018, видане виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії стороною кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Суддя ОСОБА_1