УХВАЛА

про відвід судді

Справа № 495/10603/23

Номер провадження 1-кс/495/2185/2023

13 жовтня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесене до ЄРДР за № 0000816 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області під головуванням судді ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000816 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

09.10.2023 року адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , заявив клопотання про відвід головуючої судді по справі ОСОБА_5 .

Заява мотивована тим, що суддя ОСОБА_5 розглядала справу про адміністративні правопорушення № 495/234/23 за ч. 1 ст. 173 та ч. 3 ст. 178 КУпАП щодо обвинувачення ОСОБА_3 за домашнє насильство та розпивання алкогольних напоїв.

Згідно тексту постанови по справі № 495/234/23 суддя ОСОБА_5 визнала ОСОБА_3 винним та притягнула до відповідальності, пославшись на пояснення ОСОБА_3 , однак останній не вміє писати та читати, тому всі пояснення не були написані ним власноруч та не прочитані.

Крім того, ОСОБА_3 не викликався в судове засідання щодо розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, що також є порушенням його прав та обов`язковість присутності особи в судовому засіданні.

Таким чином, сторона захисту вказує про ймовірність упередженого ставлення судді ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , виражає ставлення до нього як до винної особи у справі про адміністративне правопорушення, визнає його винним: без його участі, без правової допомоги тощо.

Таким чином, сторона захисту проявляє обґрунтовану занепокоєність, що в даному кримінальному провадженні, де ОСОБА_3 обвинувачується у злочині, за яке передбачене покарання від 8 до 15 років, суддя ОСОБА_5 так саме як в справі про адміністративні правопорушення, під час судового провадження, матиме ставлення до ОСОБА_3 заздалегідь як до винної особи.

З огляду на вищезазначене просить заяву про відвід судді ОСОБА_5 задовольнити та відвести її від розгляду вказаного кримінального провадження.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відвід головуючої судді ОСОБА_5 визначено суддю ОСОБА_1

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 своє клопотання про відвід головуючої судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 від розгляду зазначеної вище кримінальної справи підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Прокурор надав суду заяву, про розгляд вказаного клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку доводам сторін, суд приходить до наступних висновків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000816 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 від 04.10.2023 року було призначено підготовче судове засідання.

Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 та ч. 3 ст. 178 КУпАП.

Тобто, суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 вже вирішувалося питання про винуватість особи у вчинені адміністративного правопорушення, що може мати наслідком її упереджене ставлення до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає відвід як процесуальний інститут, що містить підстави, за яких особа не може брати участь у конкретному кримінальному провадженні. Перелік таких підстав, передбачений ст.ст. 75, 79 КПК України.

При цьому, вказані підстави поділяються на суб`єктивні, які стосуються особистих зв`язків (взаємовідносин) певного учасника кримінального провадження з іншими особами, а також пов`язані з процесуальним статусом учасника в іншому кримінальному провадженні, та об`єктивні, які стосуються порядку визначення складу суду, слідчого судді або інші обставини, що можуть свідчать про сформоване, заздалегідь прийняте, без урахування дійсних фактів рішення.

Згідно із нормами ст. 75 КПК визначено підстави для відводу судді по кримінальному провадженню і відповідно до їх вимог суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справ

А згідно ч. 2 вказаної статті, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, в своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява № 33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні далі суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

На думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді та прокурори зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який учасник, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи безстороннім судом. Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у безсторонності.

Рішеннями Європейського суду з прав людини: «Білуха проти України», «Салов проти України», «Фельдман проти України», визначається, що вимога безсторонності характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь якого розумного сумніву з цього приводу у сторін, має бути при розгляді клопотання про відвід судом відповідно оцінена.

У справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини вказав, що об`єктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорі викликати в учасників процесу.

Згідно з коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України 24.10.2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013), затвердженим рішенням Ради суддів України №1 від 04.02.2016, необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини, викладені захисником у клопотанні про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 є обґрунтованими, доведеними, з огляду на недопустимість думки про упередженість головуючої судді ОСОБА_5 під час ухвалення рішення по справі, суд вважає за необхідне відвести суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 від розгляду від розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесене до ЄРДР за № 0000816 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

Відповідно до положень ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід судді справа передається на розгляд іншому судді, що визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 82 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесене до ЄРДР за № 0000816 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України - задовольнити.

Відвести суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесене до ЄРДР за № 0000816 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

Передати матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесене до ЄРДР за № 0000816 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для подальшого розподілу у порядку встановленому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 13.10.2023 року о 15:00 годині.

Суддя ОСОБА_1