ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/965/20 Номер провадження 11-кп/814/1778/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000053, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.02.2023 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довгалівка Миргородського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта повна загальна середня, непрацюючого, не судимого

ВСТАНОВИЛА :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_7 від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів та судових витрат.

За вироком суду, 18 січня 2020 року, близько 03 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом марки ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі Миргород-Малі Сорочинці-Хомутець рухаючись в напрямку міста Миргород, не доїжджаючи близько 1800 метрів до автодороги Р-42, автомобільного сполучення Лубни-Миргород-Опішня, на заокругленні дороги, із власної необережності, не оцінивши дорожньої обстановки під час ожеледиці, змінюючи напрямок руху не переконався, що це буде безпечним, не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя, а потім в кювет, де допустив наїзд на дерево.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру транспортного засобу марки ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , потерпілому ОСОБА_8 , який сидів на передньому пасажирському сидінні транспортного засобу справа, завдано тілесні ушкодження: закритий осколковий перелом правої ключиці, рана потиличної області справа, які по ступеню тяжкості, у своїй сукупності, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та є небезпечними для життя в момент спричинення.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок відносно себе скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Зазначає, що у перед подією ДТП до нього завітав його знайомий ОСОБА_8 , вночі у його домогосподарстві впав із драбини та травмувався. З метою доставки ОСОБА_8 до лікарні, апелянт сів за кермо автомобіля. Під час руху, ОСОБА_8 прокидався та засинав, та у якийсь момент схопив кермо автомобіля, бо йому здалося, що на дорозі стояла жінка, не даючи змогу апелянту керувати автомобілем належними чином та проїхати заокруглення дороги, внаслідок чого сталася ДТП. Вказує, що не вживав алкогольних напоїв та міг випити алкоголь після ДТП, до приїзду швидкої допомоги. Вважає, що потерпілий отримав травми внаслідок падіння драбини, а не під час ДТП.

Крім того, просив закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

До початку апеляційного розгляду від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутність.

До початку апеляційного розгляду від потерпілого ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутність та про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким надана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про необхідність скасування вироку є непереконливими.

Так, судом першої інстанції перевірялася версія подій, висунута обвинуваченим про те, що потерпілий ОСОБА_8 вихопив кермо у обвинуваченого, внаслідок чого обвинувачений втратив контроль за автомобілем, а травма у потерпілого виникла внаслідок падіння з драбини, а не через ДТП. Колегія суддів погоджується з висновками, викладені у вироку районного суду про те, що наведені обвинуваченим обставини суперечать зібраним у кримінальному провадженні доказам.

Зокрема, у наявному у матеріалах справи висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 5/2335/1278 від 30.11.2021 (т. 2 а.с. 177-210), зазначено: згідно з даними карти виїзду швидкої медичної допомоги, Медичної карти стаціонарного хворого №448/65 у ОСОБА_8 було виявлено закритий осколковий перелом правої ключиці, рану потиличної області справа; дані тілесні ушкодження по критерію тривалого (більш ніж 21 день) розладу здоров`я відносяться до середнього ступеня тяжкості (п.2.2.1.в) та п.2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України № 6 "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України" від 17.01.1995 року); на тілі ОСОБА_8 будь-яких специфічних для ДТП ушкоджень, які б повністю відображували конфігурацію, розміри та інші особливості травмуючого фактору, при судово-медичній експертизі та проведенні натурного моделювання виявлено не було; 18.01.2020 ОСОБА_8 , сидячи на передньому пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ2109, при зіткненні даного транспортного засобу з перешкодою тілесних ушкоджень не отримав. А під час перекидання транспортного засобу на правий бік з одночасним переміщенням тіла в салоні автомобіля зліва-направо, ззаду-наперед і знизу-вгору від удару правим плечовим суглобом об передню праву стійку отримав перелом правої ключиці, удар потиличною ділянкою голови об верхню рамку бокового скла правих передніх дверей призвів до виникнення рани потиличної ділянки голови праворуч. Динаміка опису тілесних ушкоджень в наданій медичній документації та результати проведеного натурного моделювання виключають можливість заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень внаслідок падіння з драбини з висоти близько 1-1,5 м на бетонну поверхню до дорожньо-транспортної події 18.01.2020.

Таким чином, отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 внаслідок падіння з драбини, не узгоджується із наведеним вище висновком комплексної експертизи, підстави не довіряти якому у колегії суддів відсутні.

Так само, зібраними у справі доказами спростовуються доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що останній був тверезий під час ДТП та вживав алкогольні напої після ДТП. Із наявних у матеріалах кримінального провадження протоколів слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили, що їхали разом із ОСОБА_7 до м. Миргород придбати алкогольні напої. Тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, щодо неспроможності показань свідків та обвинуваченого щодо вживання останнім алкогольних напої після ДТП.

Також, окрім самого обвинуваченого, потерпілий а також свідки події, які знаходились у автомобілі, прямо не зазначили, що потерпілий вихоплював кермо автомобіля у обвинуваченого, або іншим чином не давав обвинуваченому можливості керувати автомобілем.

Таким чином, під час апеляційного розгляду було підтверджено правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Апеляційні вимоги обвинуваченого щодо його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням між обвинуваченим та потерпілим, на думку колегії судів, не заслуговують на увагу, оскільки потерпілий до апеляційного суду з відповідними заявами до апеляційного суду не звертався та про свої наміри примиритися о обвинуваченим не повідомляв. Відсутність претензій до обвинуваченого свідчить лише про певне ставлення потерпілого до наслідків вчиненого кримінального правпорушення, але не може свідчити про те, що потерпілий пробачив обвинуваченого, або примирися із ним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.02.2023 відносно ОСОБА_7 - без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4