ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4443/22 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/831/23 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 18 травня 2023 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність начальника слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей в ЄРДР за заявою від 22.12.2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 подала до суду скаргу, в якій просила:

- припинити бездіяльність посадової особи начальника слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 стосовно поданої нею заяви про вчинення кримінального правопорушення суддею Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_8 та посадових осіб КП «ХТМ» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за статтями 364, 365, ч. 4 ст. 190 КК України;

- зобов`язати посадову особу слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області виконати вимоги п. 1 ст. 214 КПК України внести вказану заяву від 22.12.2022 року до ЄРДР та передати для проведення досудового розслідування до компетентного органу Державного бюро розслідувань;

- зобов`язати посадову особу слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області видати потерпілій від кримінальних правопорушень ОСОБА_6 витяг з ЄРДР та пам`ятку потерпілого .

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 зазначала, що вона 22.12.2022 року подала до відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області заяву про можливе вчинення кримінальних правопорушень за ст.364, 365, ч.4 ст.190 КК України зі сторони судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_8 та посадових осіб КП «ХТМ» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, на час подання скарги до слідчого судді заявник не отримувала відповіді про прийняте рішення за її заявою про вчинення злочинів.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 18.05.2023 року скаргу ОСОБА_6 задоволено частково.

Зобов`язано слідчого ВП № 1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, визначеного у встановленому законом порядку, розглянути в порядку ст.214 КПК України заяву від 22.12.2022 року ОСОБА_6 , зареєстровану в ЄО за № 12100 та за заявою в частині що стосується посадових осіб Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою зобов`язати посадову особу, а саме начальника слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області виконати вимоги п. 1 ст. 214 КПК України внести заяву від 22.12.2022 року до ЄРДР про кримінальні правопорушення групи осіб за попередньою змовою, що складається із судді та ОСОБА_10 за ст. 364, 365, ч.4 ст.190 КК України та передати для проведення досудового розслідування до компетентного органу Державного бюро розслідувань;

- зобов`язати посадову особу слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області видати потерпілій від кримінальних правопорушень ОСОБА_6 витяг з ЄРДР та пам`ятку потерпілого .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя незаконно відмовив в задоволенні її скарги в повному обсязі.

Вказує, що на її переконання, суддя ОСОБА_8 під час розгляду цивільної справи № 639/2548/22 діяла в забороні і обмеженні на вчинення дій та прийняття рішень відповідно до п.п.3, п1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» і ця обставина перетворила судове рішення від 21.10.2022 року на незаконне та недійсне відповідно до позиції ст.ст.37,38 Закону України «Про запобігання корупції»

Зазначала, що під час розгляду позову КП «ХТМ» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надання послуг теплопостачання суддя ОСОБА_8 діяла у злочинному угрупуванні з неправоздатною юридичною особою КП «ХТМ»

Позиції інших учасників судового провадження

Представник ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності представника ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_6 на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відповідно до частини 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з вимогами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.392 КПК України ухвали слідчого судді можуть бути оскаржені в апеляційному порядку лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Крім того, в частині 3 статті 307 КПК України положення щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року.

Враховуючи зазначені положення кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді про зобов`язання уповноваженої особи внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (тобто задоволення скарги), оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 18.05.2023 року лише в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ВП № 1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей стосовно судді. В іншій частині ухвала слідчого судді не переглядається.

Відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні скарги на бездіяльність начальника слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей в ЄРДР за заявою від 22.12.2022 року в частині внесення відомостей до ЄРДР стосовно судді ОСОБА_8 , слідчий суддя виходив з підстав, визначених в ч.1 ст.303 КПК України, якою передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та керувався вимогами ч.1 ст. 214 КПК України, згідно якої, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

При цьому слідчий суддя зазначив, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, в яких міститься вимога внести відомості до ЄРДР, а лише ті з них, які містять відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінально-караного діяння. Проте, об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення заява ОСОБА_6 стосовно судді не містить, а фактично зводиться до непогодження із процесуальними рішеннями судді, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у визначеному порядку, а тому, слідчий суддя дійшов висновку, що її не можна вважати заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні скарги в цій частині.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань визначений у статті 214 КПК України.

Так, ч.1 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, в реєстрі, серед іншого, згідно з п.4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Аналогічні вимоги закріплені у Положенні про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженому Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298.

Частина 2 Глави 1 Розділу ІІ вказаного Положення закріплює, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема - мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

У свою чергу, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 від 17 червня 2020 року, у пункті 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду також у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що повноваженнями щодо оцінки відомостей, повідомлених потерпілим чи наведених у заяві, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені лише слідчий, дізнавач, прокурор, що також узгоджується із загальними засадами кримінального судочинства, в тому числі принципом диспозитивності щодо розподілу процесуальних функцій. Тобто такі функції входять до виключних дискреційних повноважень органу досудового розслідування та прокурора.

Разом з цим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не зобов`язує слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

У постанові від 01.12.2022 року у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду констатував той факт, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.

Виходячи з цього, слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений повноважень надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, повідомлення про вчинене кримінального правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених вище і тільки після прийняття рішення органом досудового розслідування щодо заяви про вчинення кримінального провадження слідчим суддею, у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР, може бути надана оцінка заяві про вчинення кримінального провадження та прийнятому органом досудового розслідування рішенню. Наявність такої оцінки є обов`язковою для здійснення функції судового контроля слідчим суддею, тобто носить цілком преюдиціальний характер.

Як об`єктивно вбачається зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення та скарги поданої до суду, ОСОБА_6 наводить власні міркування та припущення щодо вчинення кримінального правопорушення суддею при розгляді цивільної справи № 639/2548/22, ухваленні судових рішень.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Консультативна рада європейських суддів щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах, на що кожен громадянин має невід`ємне право (п. 57 Висновку № 11 за 2008 рік).

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи не може перевірятись за межами передбаченого законом процесуального порядку.

Колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді про те, що намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статті 126 та 120 Конституції України.

Висновками № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що є неприйнятною притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійснені судових функцій. Консультативна рада європейських суддів наголошує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.4 ст.126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді стосовно незалежності судової влади, схваленій на 82-му пленарному засіданні, яке відбулось 12-13 березня 2010 року, встановлюючи межі "функційного імунітету суддів", визначила його як імунітет від кримінального переслідування за діяння, вчинені під час виконання своїх функційних обов`язків судді, за винятком умисних злочинів, зокрема отримання хабаря (пункт 61).

Отже, суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону.

Аналогічна позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11.06.2020 року у справі № 1-305/2019(7162/19) за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) КК України.

Тобто, незгода учасника судового процесу з діями судді під час розгляду справи не може мати безумовним наслідком реєстрації заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що заявником ОСОБА_6 в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення кримінального правопорушення суддею при розгляді цивільної справи, ухваленні судових рішень, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

Крім того, слідчим суддею було перевірено матеріали ЖЄО № 12100 від 22.12.2022 року, з яких вбачається, що ОСОБА_6 була надана відповідь щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою відносно судді, тобто виконана функція органом, до якого було звернення апелянта із заявою про злочин.

З огляду на вказані відомості, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_6 щодо судді ОСОБА_8 не містить достатніх фактичних відомостей, щоб визначити ознаки незаконних дій, які охоплюються складом злочинів, про які заявником було зазначено в її заяві від 22.12.2022 року та як було встановлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції за своєю суттю зводяться з незгодою ОСОБА_6 з прийнятими суддею Жовтневого районного суду м.Харкова ОСОБА_8 судовими рішеннями у цивільній справі. За таких обставин, підстави вважати заяву ОСОБА_6 саме повідомленням про вчинення злочину відсутні, оскільки її повідомлення не містить об`єктивних відомостей, які фактично свідчать про ознаки злочинів, що підтверджують реальність конкретної події злочинів.

А тому, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про відсутність підстав для внесення цих відомостей до ЄРДР, виходячи з фактичного змісту заяви-повідомлення, для застосування норм статті ч.1 ст. 214 КПК України та обґрунтовано відмовив ОСОБА_6 у задоволенні скарги в цій частині.

Також, під час апеляційного розгляду було встановлено, що після того, як ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 18.05.2023 року скаргу ОСОБА_6 задоволено частково та зобов`язано слідчого ВП № 1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, визначеного у встановленому законом порядку, розглянути в порядку ст.214 КПК України заяву від 22.12.2022 року ОСОБА_6 , зареєстровану в ЄО за № 12100 та за заявою в частині що стосується посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення. Відповідно до відповіді № 3826/119-65/24 від 19.09.2023 року заступника начальника СВ ВП № 1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 01.06.2023 року ЄО за № 12100 від 22.12.2022 року надійшли до ВП № 1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області та було повторно зареєстровано в ЄО № 4696 від 01.06.2023 року та 02.06.2023 року було зареєстровано в ЄРДР № 0000482 за ч.1 ст.365 КК України та 24.08.2023 року кримінальне провадження на підставі ст.218 КПК України було надіслано за територіальністю до Слобідської окружної прокуратури м.Харкова.

Таким чином, заява ОСОБА_6 від 22.12.2022 року, яка за своїм змістом зводилась до порушень прав заявника зі сторони судді Жовтневого районного суду м.Харкова ОСОБА_8 та посадових осіб КП «ХТМ» була повторно розглянута ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області та відомості за її заявою були внесені до ЄРДР № 0000482. З урахуванням того, що на даний час відомості про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_6 від 22.12.2022 року в порядку статті 284 КПК України,до апеляційного суду не надходили, то зазначене свідчить про можливість (й обов`язок сторони обвинувачення) подальшого збирання доказів у цьому провадженні, що, у свою чергу, не виключає можливості подальшого уточнення правової кваліфікації кримінального правопорушення та осіб причетних до кримінального правопорушення.

Зазначене свідчить про те, що вимоги ОСОБА_6 на даний час фактично задоволені, за її заявою відкрито кримінальне провадження.

На процес збирання доказів можуть впливати й інші учасники кримінального провадження, зокрема, заявник та потерпілий, їх представники, шляхом подання на підтвердження своєї заяви речей і документів (пункт 2 частини 2 статті 60 КПК України), подання доказів слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, заявлення клопотань, надання пояснень тощо (частина 1 статті 56 КПК України).

У той же час ні заявник, ні потерпілий, ні слідчий суддя не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом нав`язування слідчому та прокурору саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яка є бажаною для них, чи яку вони вважають правильною, а також не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом нав`язування слідчому та прокурору коло осіб причетних до кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції оскільки, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, виходячи з фактичного змісту заяви-повідомлення, для застосування норм статті ч.1 ст.214 КПК України та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною, оскільки її постановлено у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 18 травня 2023 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність начальника слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей в ЄРДР за заявою від 22.12.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4