Єдиний унікальний номер 719/568/23
Номер провадження 1-кп/719/3/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новодністровськ, Чернівецької областікримінальне провадження №0000265 від 19.09.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новодністровськ, громадянина України, працюючого оператором котельні, не судимого, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні малолітню дитину, з середньо-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 17.09.2023 близько 21:00 год. знаходився поряд багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла суперечка.

Під час з?ясування відносин ОСОБА_4 почав бігти в напрямку ОСОБА_7 , який стояв у стороні, де в цей момент ОСОБА_6 для того, щоб зупинити ОСОБА_4 та не дати йому змоги вчинити будь-які протиправні дії по відношенню ОСОБА_7 , стала перед ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_4 , намагаючись оббігти ОСОБА_6 , не передбачаючи можливості настання в результаті своїх протиправних дій суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча міг і повинен був їх передбачити, став своєю правою ногою на праву ногу ОСОБА_6 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого крайового перелому проксимальної головки 5-ої плюснової кістки без зміщення, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров?я.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Крім цього, ОСОБА_4 в період введеного на території України відповідно до Указу Президента України №64 від 24.02.2022 та продовженого відповідно до Указу Президента України №734/2023 від 06.11.2023 воєнного стану, 18.09.2023 о 17:10 год., перебуваючи на автомобільні стоянці, яка розташована по вулиці Парковій, що в м. Новодністровськ, Дністровського району, Чернівецької області, побачив як ОСОБА_8 поклав до задньої кишені своїх штанів грошові кошти в сумі 1000 грн., які в свою чергу вирішив викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, таємно, з корисливих мотивів, підійшов ззаду до ОСОБА_8 , де шляхом вільного доступу викрав із задньої кишені штанів, належні ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1000 грн., які заховав до своєї кишені.

3 викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму

1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні злочинів, передбачених ст. 128, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та показав, що 17 вересня 2023 року ввечері, знаходячись поряд із будинком АДРЕСА_2 , втрутився у конфлікт, який виник між його товаришем та ОСОБА_7 . Під час з`ясування відносин між обвинуваченим та чоловіком потерпілої - ОСОБА_7 , між ними стала сама потерпіла ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_4 хотів обійти потерпілу, ідучи в напрямку до ОСОБА_7 , то випадково став на ногу ОСОБА_6 . Обвинувачений не хотів і спочатку не зрозумів, що спричинив потерпілій тілесні ушкодження, оскільки вона спокійно рухалась і її поведінка не свідчила про заподіяння ОСОБА_6 фізичного болю. При цьому, ОСОБА_4 одразу вибачився перед потерпілою та її чоловіком, намагався врегулювати конфлікт. Заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Пізніше, 18 вересня 2023 року на автостоянці Бастіон, у м. Новодністровськ, обвинувачений, побачивши як ОСОБА_8 кладе до задньої кишені своїх штанів 1000 грн., підійшов до потерпілого, непомітно витягнув з його кишені дані кошти і пішов.

В судовому засіданні ОСОБА_4 не зміг пояснити для чого викрав у ОСОБА_8 1000 грн., однак щиро розкаявся, просив вибачення у обох потерпілих, повідомив, що повністю відшкодував їм завдані збитки, окрім того, сплатив моральну шкоду потерпілому ОСОБА_8 в розмірі 1000 грн., а потерпілій ОСОБА_6 - 20000 грн.

Потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що 17 вересня 2023 року близько 21 години разом зі своїм чоловіком та донькою на автомобілі під`їхали до свого будинку АДРЕСА_2 . Коли відкрились двері в машині потерпілої, в автомобіль несподівано сів товариш ОСОБА_4 . Між потерпілої, її чоловіком ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та його товаришем виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 було запущено великий гранітний камінь. ОСОБА_6 повідомила обвинуваченому та його друзям, що викличе поліцію, після чого у неї почалась суперечка із ОСОБА_4 . Останній, намагаючись підійти до ОСОБА_7 для з`ясування стосунків, став на ногу потерпілої, яка перекривала шлях ОСОБА_4 до свого чоловіка.

Потерпіла стверджує, що обвинувачений умисно наніс їй тілесні ушкодження, поводив себе агресивно, перебував у стані алкогольного сп`яніння, не просив вибачення на місці, чіплявся до всіх перехожих. ОСОБА_6 , її чоловік та донька отримали значний стрес через пережиту ситуацію, весь час до початку надходження кримінального провадження до суду обвинувачений не намагався вибачитись перед потерпілою, не проявляв жодної ініціативи щодо відшкодування шкоди. Лише перед початком судових засідань ОСОБА_4 намагався просити вибачення та частково відшкодував шкоду, заявлену ОСОБА_6 у цивільному позові. Додала, що не вибачила ОСОБА_4 та не бажає з ним примиритися.

Потерпілий ОСОБА_8 показав, що 18 вересня 2023 року перебував поруч із автостоянкою Бастіон у м. Новодністровськ, де побачив ОСОБА_4 . ОСОБА_8 поклав у задню кишеню штанів 1000 грн. і через декілька хвилин зрозумів, що дані кошти непомітно викрав обвинувачений. Потерпілий звернувся до ОСОБА_4 , щоб останній повернув йому 1000 грн., однак обвинувачений заперечував свою причетність до крадіжки. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виникла словесна суперечка, після якої обвинувачений пішов у невідомому напрямку. Пізніше ОСОБА_4 повернув ОСОБА_8 викрадені кошти та відшкодував моральну шкоду у розмірі викраденого майна. Додав, що обвинувачений попросив у нього вибачення, потерпілий його вибачив та не має до нього жодний претензій майнового характеру.

08 січня 2024 року потерпілий ОСОБА_8 подав письмову заяву, у якій просив завершити судовий розгляд без його участі, вказав, що примирився із обвинуваченим, останній відшкодував йому матеріальну та майнову шкоду, потерпілий просив суд не позбавляти волі ОСОБА_4 та врахувати його думку при призначенні виду та міри покарання.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються та обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілих, дослідженням деяких письмових доказів та матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. Також судом роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, окрім повного визнання ним своєї вини, підтверджується також:

- витягом з кримінального провадження №0000265 від 20.12.2023 року;

- постановою про призначення групи прокурорів від 19.09.2023 року;

- постановою про об`єднання кримінальних проваджень від 20.12.2023 року;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.09.2023 року;

- висновком експерта №180 від 14.12.2023 року;

- повідомленням про підозру від 20.12.2023 року.

Оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене, діям обвинуваченого ОСОБА_4 надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ст. 128, ч. 4 ст. 185 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , є досліджені в судовому засіданні наступні письмові документи:

-копія паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_4 ;

-довідка Сокирянського відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області;

-вимога до УІАП ГУНП в Чернівецькій області від 19.10.2023 року №710/123/44/01-23 про наявність у ОСОБА_4 судимостей, із якої вбачається, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, однак немає жодних незнятих чи непогашених судимостей;

-характеристика Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області №108 від 16.11.2023р. стосовно ОСОБА_4 , згідно якої за період проживання зарекомендував себе посередньо, інколи вживаючи спиртні напої, порушує громадський порядок та спокій громадян. ОСОБА_4 працьовитий, добродушний, комунікабельний;

-довідка КНП «Сокирянська районна лікарня Сокирянської районної ради» №01/3666 від 20.10.2023р., згідно якої обвинувачений на обліку в лікаря психіатра не перебуває;

-довідка ОКНП Чернівецький обласний наркологічний диспансер №2370 від 19.10.2023р., у відповідності до якої ОСОБА_4 з приводу лікування в диспансер не звертався;

-характеристика Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області №110 від 27.11.2023р. стосовно ОСОБА_4 , згідно якої за період проживання скарг і заяв на нього на адміністративну комісію не надходило. Компроментуючими даними щодо його поведінки виконавчий комітет не володіє;

-характеристика ТОВ Навчально-курсовий комбінат №40 від 26.12.2023 року, у відповідності до якої за час навчання ОСОБА_4 зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, завжди ввічливий, тактовний, працелюбний та відповідальний. Свої обов`язки виконував старанно та своєчасно. В колективі користувався повагою, завжди чуйний до чужих проблем. Приймав активну участь у громадському житті. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. В конфліктних ситуаціях чи ситуаціях, які дискредитують людську гідність, помічений не був;

-свідоцтво про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 від 29 вересня 2017 року,де у графі батько вказаний ОСОБА_4 ;

-характеристика Благодійного фонду Янгол Добра від 15.12.2023 року, у відповідності до якої обвинувачений є активним благодійником фонду, який постійно бере участь у зборах на амуніцію для захисників 80-ої ДШБ та 48-ої інженерної бригади. ОСОБА_4 зарекомендував себе з позитивної сторони, особисто бере участь у акціях фонду, проведенні аукціонів, пакуванні та відправці зібраної допомоги захисникам ЗСУ;

-квитанції про часткове відшкодування шкоди від 26.12.2023 року, 02.01.2024 року та від 10.01.2024 року;

-копія наказу (розпорядження) №122 від 26.12.2023 року про прийняття на роботу ОСОБА_4 на посаду оператор котельні.

При цьому, суд не бере до уваги акт обстеження на предмет проживання від 18.12.2023 року, паспорт і код ОСОБА_10 , заключення ЛКК щодо ОСОБА_10 як докази, що підтверджують факт утримання та здійснення догляду за хворою бабусею обвинуваченого, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_4 визнав, що фактично проживає та працює у м. Новодністровськ, деколи приїжджає до своєї бабусі у с. Песець Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, щоб допомогти батькові доглядати за хворою бабусею. Таким чином, фактично догляд та утримання ОСОБА_10 здійснює батько обвинуваченого. Періодичне відвідування хворого члена сім`ї без офіційно встановленої опіки чи догляду не може вважатись утриманням такого члена сім`ї, а тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не здійснює догляд та утримання хворої бабусі.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно абзацу 2 пункту 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд приймає до відома досудову доповідь №44/11/14-24 від 09.01.2024 року, що складена начальником Дністровського РС №2 відділу філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області, згідно якої виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та становить середню небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, а саме: брати участь у індивідуально-профілактичних та групових заходах, які проводяться в уповноваженому органі з питань пробації.

У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника додаткового обов`язку (окрім обов`язкових, передбачених ч.1ст.76 КК України), відповідно до ч.3 ст.76 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється органом пробації як середній.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, моральної шкоди ОСОБА_8 та часткове відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким (ст. 128 КК України) та тяжким (ч. 4 ст. 185 КК України) злочинами, при цьому бере до уваги фактичні обставини та характер злочинних діянь, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, відшкодував повністю завдану потерпілим матеріальну шкоду та частково моральну шкоду, а також дані про особу ОСОБА_4 , а саме те, що обвинувачений немає судимостей, працює, за місцем фактичного проживання характеризується посередньо, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, є особою молодого віку, бере активну участь у допомозі ЗСУ, займається волонтерською діяльністю.

Відтак, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ст. 128 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин та в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. При цьому, суд не знаходить підстав для застосування ст. 69 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України слід призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Разом з тим, враховуючи позитивні характеризуючі дані щодо обвинуваченого та досудову доповідь, зважаючи на кількість вчинених кримінальних правопорушень, форму вини, мотиви та мету їх вчинення, характер та ступінь суспільної небезпеки усіх вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, що пом`якшують відповідальність винного за відсутності обставин, що обтяжують відповідальність винного, та при повному відшкодуванні завданої потерпілим матеріальної шкоди та частково моральної шкоди, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції останнього від суспільства на певний строк, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

На думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Так, на стадії досудового розслідування кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 було подано до ОСОБА_4 позов про стягнення 5831 грн. матеріальної та 104000 грн. моральної шкоди.

В подальшому, 10.01.2024 року в судовому засіданні з урахуванням відшкодованих обвинуваченим сум потерпіла ОСОБА_6 уточнила позовні вимоги та просила стягнути 84000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_6 вказала, що внаслідок вчиненого ОСОБА_4 злочину перебувала на тривалому лікуванні 52 дні, більшість з яких була обмежена в пересуванні, так як лікування потребувало носіння гіпсового фіксатора зламаної стопи, а сам перелом та пошкодження м`язів довгий час спричиняли потерпілій сильний фізичний біль та фізичні незручності, які були для неї нестерпними стражданнями.

Позивач зауважила, що має на утриманні малолітню доньку, яка стала свідком протиправної поведінки ОСОБА_4 , дуже злякалась і довгий час перебувала в стресовому стані. Під час лікування ОСОБА_6 не могла приділяти доньці належної уваги та догляду, відводити її до школи, на гуртки та просто гуляти з нею. Накладений внаслідок вчиненого обвинуваченим перелому гіпс спричиняв позивачці великі незручності та моральні страждання, внаслідок яких вона не могла вести звичний для себе спосіб життя, комфортно спати та виконувати повсякденні справи, одягнути взуття та одяг, стояти, спираючись на переломану ногу, здійснювати інші дії, притаманні здоровим людям. Милиці, якими потерпіла вимушена була користуватись внаслідок спричиненого відповідачем перелому, натирали ОСОБА_6 на руках мозолі та спричиняли біль при пересуванні. Також гіпс завдавав естетичних незручностей, викликав неспровоковані погляди сторонніх осіб, внаслідок яких потерпіла відчувала ще більше моральне страждання. Після закінчення лікування позивачка відчуває значний дискомфорт в місці перелому, больові відчуття, нога продовжує набрякати, не може носити звичне взуття та виконувати в повному обсязі повсякденну роботу, так як лікарі рекомендують ще тривалий час, не менше півроку не навантажувати місце перелому та одягати взуття, яке зазвичай позивачка не носить.

Моральну шкоду за кожний день моральних страждань, які ОСОБА_6 перебувала на лікарняному, оцінює в 2000 гривень. Відтак, за 52 лікарняні дні позивач просить стягнути моральну шкоду з урахуванням уточнених позовних вимог в сумі 84 000 гривень.

В судовому засіданні позивач підтримала уточнену позовну заяву в повному обсязі та просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

Відповідач заперечував проти задоволення позову в частині стягнення 84000 грн. моральної шкоди, оскільки вважав, що відшкодовані ним 20000 грн. моральної шкоди є достатніми.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ч.1 ст. 1167 ЦК, ч. 1 ст. 1168 України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

ОСОБА_4 добровільно відшкодував позивачці 20000 грн. моральної шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

З урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала потерпіла, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, відшкодованих добровільно обвинуваченим 20000 грн. та вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди частково, а саме, в розмірі 5000 грн.

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, що загалом становить 25000грн., суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.

На підставі ст.ст. 12, 56, 63, 65-67, 70, 75-76, 128-129, 185 КК України, керуючись ст.ст. 84-86, 94-95, 98-99, 100-101, 183, 318, 325, 349, 368-371, 373-376, 392-395, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, Постановами Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання»,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень за ст. 128 та ч. 4 ст. 185 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з випробуванням, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На період трьохрічного іспитового строку на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 ) моральну шкоду в сумі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень), які перерахувати на рахунок НОМЕР_3 в АТ КБ Приватбанк.

В іншій частині позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку до Чернівецького апеляційного суду через Новодністровський міський суд Чернівецької області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя