КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/268/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000459 - прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 1112 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатись із постійного місця проживання, без дозволу слідчого,, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з особами, які мають процесуальний статус у даному кримінальному провадженні, поза межами проведення слідчих дій;

- здати слідчому або прокурору у кримінальному провадженні на зберігання свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнено з-під варти негайно підозрюваного ОСОБА_7 у залі суду.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків строком до 01.02.2024, в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органів Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , погодженого прокурором другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (в межах строку досудового розслідування на шістдесят днів) з подальшим його утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та норм кримінального процесуального кодексу України.

Апелянт вказує на те, що слідчим суддею не враховано, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Заявлені під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 ризики не зменшились, а навпаки збільшились.

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, є підстави вважати, що до злочинної організації під керівництвом ОСОБА_12 входять особи з числа співробітників правоохоронних органів, особи яких на даний час встановлюються, які попереджають його про хід досудового розслідування і заплановані стороною обвинувачення заходи направлені на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, тим самим це може створити значні перешкоди для подальшого розслідування, встановлення інших учасників злочинної організації та збору доказів.

Окрім цього, враховуючи, що співвиконавці ОСОБА_7 та активні учасники злочинної організації на теперішній час знаходяться за межами України, є підстави вважати, що вони можуть надати йому прихисток, що створить перешкоду для притягнення ОСОБА_7 до відповідальності і дозволить йому уникнути покарання.

В тому числі виявлені речі та документи під час проведення обшуків, які в подальшому оглянуті та складені протоколи, підтверджують, що службові особи та працівники зазначених підприємств і надалі спілкуються, надають консультації, теоретичну та практичну допомогу представникам російських підприємств, в тому числі які беруть участь у тендерних закупівлях рф, а також про нові контракти та нові шляхи транспортування обладнання.

Також апелянт зазначає про збільшення ризиків і у зв`язку з тим, що на даний час до трьох підозрюваних, які входять до очолюваної ОСОБА_12 злочинної організації застосовано запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту, які можуть і надалі вчиняти злочинні дії за його вказівками, в чому також сприяти ОСОБА_7 .

Крім того, слідчим суддею не враховано неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2,258-258-6,260,261,437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Разом з цим, 09.01.2023 на електронну пошту Київського апеляційного суду надійшли заперечення захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , в яких захисник просить відмовити повністю у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурорів, які підтримали подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу слідчого судді, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000459 від 04.07.2022 за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст.28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

08.06.2023 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У подальшому, 08.06.2023 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_18 за підозрою у вчиненні останнім злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

10.06.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000459 від 04.07.2022 продовжено до 3 місяців, тобто до 08.09.2023.

02.08.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 08.09.2023 включно.

31.08.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 6 місяців, тобто до 08.12.2023.

06.09.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 03.11.2023 включно.

31.10.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 08.12.2023 включно.

29.11.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 9 місяців, тобто до 08.03.2024.

06.12.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 за погодженням з прокурором другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_19 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження, в межах строку досудового розслідування, на шістдесят днів строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з подальшим його утриманням у Київському слідчому ізоляторі.

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення посилається на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, яка підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування та перерахованими у клопотанні слідчого.

Крім того, слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених п.п 1, 2, 3, 4 , 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. А також, наголошував на тому, що заявлені під час застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 ризики не зменшилися, а навпаки збільшились.

Вказує на неможливість завершити досудове розслідування до 08.12.2023 внаслідок складності кримінального провадження та необхідність проведення значної кількості слідчих та процесуальних дій.

07.12.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням обов`язків, які визначено даною ухвалою.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходив з того, що клопотання органу досудового розслідування обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих злочинів. Проте, сама лише тяжкість можливого вчинення злочинів не може бути підставою для законності тримання особи під вартою. Слідчий суддя вважав, що матеріали клопотання не містять об`єктивних даних, які достатньо вказували б на перешкоджання інтересам слідства.

Враховуючи характер висунутої підозри, позитивні дані про особу підозрюваного ОСОБА_18 , а також відсутність даних про наявність з його боку спроб ухилитися від органу досудового розслідування та перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, про що свідчить поведінка підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку, що подальше тримання підозрюваного під вартою як запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_7 .

Оцінивши всі обставини, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальним обов`язків.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основними завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримані.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання органу досудового розслідування обґрунтовано лише тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному, а матеріали клопотання не містять об`єктивних даних, які достатньо вказували б на перешкоджання інтересам слідства, а тому доводи клопотання не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором у судовому засіданні не доведені.

З такими висновками колегія суддів не погоджується.

Як встановлено колегією суддів, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини, на початкових етапах розслідування можливість перешкоджати правосуддю обвинуваченим обґрунтовує перебування такої особи під вартою. Для належного оцінювання ризику знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, що є суттєвими в контексті встановлення обставин кримінального правопорушення, також мають значення обставини, які характеризують особу обвинуваченого. Якщо у зв`язку з власною професійною діяльністю або за наявності ділових чи інших зв`язків особа має доступ до відповідних документів чи речей, існує ймовірність, що вона скористається нагодою та вчинить зазначені дії.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватості, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження свідчать про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Посилання слідчого судді на наявність позитивних даних про особу підозрюваного, не свідчить про відсутність наміру переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду під час подальшого досудового розслідування, та не може бути достатньою підставою для переконання про належне виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, в умовах домашнього арешту.

Разом з тим, як вважає колегія суддів, застосовуючи щодо ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя, в порушення вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставив існуючі у справі ризики, характер кримінальних правопорушень та їх наслідки, з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що ОСОБА_7 , не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, про що зазначає в поданій апеляційні скарзі сторона обвинувачення. Тобто висновок слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання ризикам, є передчасним.

Апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри, заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами провадження.

Матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 , під вартою та стороною захисту, в судовому засіданні апеляційного суду, не доведені.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тримання під вартою). Зважаючи на наявність вказаних ризиків до ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111-2 КК України, має застосовуватися запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, колегія суддів дійшла до висновку, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому колегія суддів враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, підстави і обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, з урахуванням п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених 109-114-2,258-258-5,260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України, не вбачає підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.

За вищенаведених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання органу досудового розслідування про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , погодженого прокурором другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з подальшим його утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор», - задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з подальшим його утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком до 03.02.2024 року в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під варту в залі суду негайно.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4