У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000359, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопатин, Радехівського району, Львівської області, громадянина України, українця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000359, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2023, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області за процесуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000359 від 21.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України (чинна до 11.08.2023).

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 , при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, місці та часі, однак не пізніше 11 червня 2020 року, виник протиправний умисел на заволодіння чужим майном (грошовими коштами) шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заснованою на спільному знайомстві з ОСОБА_8 .

У подальшому, 11.06.2020 з метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті шахрайським шляхом заволодіти належними ОСОБА_7 грошовими коштами у особливо великому розмірі, на суму 295 000 доларів США, що на той час становило 7 965 000 гривень та не виконувати взяті на себе зобов`язання, шляхом зловживання довірою потерпілого, під приводом вкладення коштів у зайняття сільським господарством, при зустрічі на території гіпермаркету «Епіцентр» у м. Львові, отримав від ОСОБА_7 першу частину з обумовленої суми грошових коштів в розмірі 50 000 доларів США.

Надалі, 18.06.2020, близько 19:00 годин, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу на шахрайське заволодіння грошовими коштами, знаходячись в офісному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою ОСОБА_7 , під тим самим приводом, заволодів другою частиною грошових коштів в розмірі 245 000 доларів США, які останній на прохання та вмовляння ОСОБА_4 , під умовою їх повного повернення, добровільно йому надав. Після чого ОСОБА_4 , у присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , написав відповідну розписку, про отримання ним грошових коштів в загальному розмірі 295 000 доларів США, що на той час становило 7 965 000 гривень, які останній зобов`язався повернути власнику ОСОБА_7 у строк до 31.01.2021.

У подальшому, ОСОБА_4 , не повернувши у строк до 31.01.2021 належні ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 295 000 доларів США, що на той час становило 7 965 000 гривень, та продовжуючи і реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел направлений на шахрайське заволодіння грошовими коштами, 08.02.2021 близько 16:00 годин, знаходячись в офісному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , шляхом обману, заволодів належними ОСОБА_7 грошовими коштами в розмірі 971 603 гривень, які останній на прохання та вмовляння ОСОБА_4 , під умовою їх повного повернення, добровільно йому надав. Після чого, ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , написав відповідну розписку, про отримання ним грошових коштів в загальному розмірі 319 164 доларів США, що на той час становило 8 936 602 гривень, які останній зобов`язався повернути у повному обсягу власнику ОСОБА_7 у строк до 31.12.2021.

Про те, з моменту отримання й по теперішній час, ОСОБА_4 грошові кошти потерпілому не повернув, та у не встановлений органом досудового розслідування спосіб та час, розпорядився майном (грошовими коштами) ОСОБА_7 , на власний розсуд та особисті потреби, чи потреби юридичних осіб, які перебувають у нього у власності.

Водночас, не маючи на меті повернення грошових коштів потерпілому, і як наслідок виконати зобов`язання перед потерпілим ОСОБА_7 , переслідуючи власний інтерес у незаконному утриманні майна (грошових коштів), належних потерпілому, ОСОБА_4 , у період часу з 2022 по 2023 роки, згідно даних з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, придбав у власність наступне майно, а саме: 19.07.2023 житловий будинок, загальною площею 92.9 кв.м., 30.08.2022 об`єкт житлової нерухомості загальною площею 5.2 кв.м., 30.08.2022 будівлю (столярний цех) загальною площею 261,6 кв.м., 30.08.2022 будівлю (навіс) загальною площею 1527,1 кв.м., 19.07.2023 земельну ділянку загальною площею 0.25 гектара та 27.09.2023 автомобіль марки «Volkswagen Passat» 2015 року випуску.

При таких обставинах, ОСОБА_4 , в період з 11.06.2020 по 08.02.2021, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті шахрайським шляхом привласнити грошові кошти, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_7 , яка заснована на знайомстві з ОСОБА_8 , не виконуючи взяті на себе зобов`язання, заволодів належними ОСОБА_7 грошовими коштами на загальну суму 319 164 доларів США, що еквівалентно 8 936 602 гривень, чим завдав останньому матеріальної шкоди на вказану суму, в особливо великих розмірах.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 КК України (чинна до 11.08.2023), а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Слідчий стверджує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

?протоколом письмової заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 21.11.2023;

?протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 від 21.11.2023;

?копією розписки ОСОБА_4 від 18.06.2020;

?копією розписки ОСОБА_4 від 08.02.2021;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.11.2023;

?та іншими зібраними доказами і матеріалами досудового розслідування.

На думку сторони обвинувачення докази, які зібрані на даному етапі слідства в достатній мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а встановлені обставини вчиненого кримінального правопорушення і особи підозрюваного обґрунтовують достатність підстав для обрання запобіжного заходу.

Зазначає, що відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінуються ОСОБА_4 , є особливо тяжким, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Львівська область межує з Польщею, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

Підтвердженням даного ризику є також неодноразове перетинання ОСОБА_4 державного кордону України на протязі останніх двох років.

2.Запобігання спробам знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, зважаючи на заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом, підозрюваний, перебуваючи на волі, може вдатися до приховування документів щодо набуття права власності на придбане майно за кошти, набуті злочинним шляхом, які мають значення речових доказів і можуть слугувати до встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

3.Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

Будучи обізнаним про осіб, які були свідками та яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на них, а також на осіб, які будуть встановлені та покази яких матимуть суттєве значення для неупередженого досудового розслідування, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, зокрема на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Аналогічним чином ОСОБА_4 буде мати можливість незаконно впливати на експертів, спеціалістів, залучення яких може бути обов`язковим в подальшому при проведенні експертиз, зокрема судової почеркознавчої експертизи.

4.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, а також переїжджати в інші регіони та області України, чим ускладнить проведення з останнім слідчих та процесуальних дій.

5.Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, будучи на волі, ОСОБА_4 матименадалі можливість продовжити вчиняти вказане кримінальне правопорушення, або вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, зважаючи на неодноразовість .

Слідчий стверджує, що ОСОБА_4 на підставі вагомих доказів обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який йому у випадку визнання винним, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, вік та стан здоров`я ОСОБА_4 не перешкоджає утриманню під вартою.

Таким чином, інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом із тим, при визначенні слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу, сторона обвинувачення просить врахувати виключний випадок, який полягає в самій особі підозрюваного ОСОБА_4 , корисливому мотиві та меті, встановленому та документально підтвердженому розмірі завданої матеріальної шкоди, яка складає 8 936 602,00 гривень, наявності у нього сталих зв`язків в органах державної влади та місцевого самоврядування, а тому з метою виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, забезпечення належної процесуальної поведінки та виключення наявних ризиків, підозрюваному ОСОБА_4 доцільно визначити розмір застави не менший за 3329 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому та просив задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Подав письмові запереченні на клопотання, в якому зазначив, що в матеріалах даного клопотання відсутні процесуальні документи, що встановлюють повноваження слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_10 як учасників кримінального провадження №0000359. Вважає необґрунтованою мету і підстави застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також розміру застави як альтернативного запобіжного заходу. Стверджує, що слідством не встановлено чи саме підозрюваний ОСОБА_4 власноручно написав зазначені вище розписки від 18.06.2020 року на суму 295 000 дол. США та від 08.02.2021 на суму 319 164 дол. США, які лежать в основі підозри, оскільки відсутня почеркознавча експертиза. Також, вказав, що згідно матеріалів, підозра ґрунтується виключено на усній заяви потерпілого ОСОБА_7 , копіях розписок, копіями паспорту та ІПН ОСОБА_4 та протоколі допиту свідка ОСОБА_9 . Та вважає, дані докази недопустимими, оскільки такі зібрані слідчим під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора, які не мали на те законних повноважень.

Окрім того, заперечував, щодо наявності ризиків, зазначених у клопотанні, так як, підозрюваний має постійне місце проживання, хорошу характеристику за місцем проживання, має постійне джерело доходу, являється волонтером, місці соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні дружину, доньку та внука. Вважає, що ризики є непідтвердженими та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким. Окрім того, звертає увагу на те, що підозрюваний перебуває на реабілітаційному лікуванні з діагнозом «Лівобічний гонартроз 3 ст. невірно консолідований уламковий перелом зовнішнього виростку лівої гомілкової кістки, нейропатія шкірної гілочки малогомілкового нерва» та потребує оперативного втручання в умовах стаціонару для ендопротезування лівого колінного суглобу.

Захисник також стверджу, що визначення розміру застави в розмірі матеріальної шкоди потерпілому, яка складає 8936602,00 грн., то така сума необґрунтована слідчим, та є непомірно великою для підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо отримання коштів від потерпілого, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Як випливає з матеріалів клопотання, Головними управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2023 за №0000359.

01.12.2023 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, наявність існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, орган досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

А відтак доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_4 , критично оцінюються слідчим суддею, та є такими, що не заслуговують на увагу.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливого незаконного впливу на свідків, експертів та спеціалістів, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя вважає недоведеним стороною обвинувачення.

При цьому слідчий суддя виходить з того, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає надання стороною обвинувачення доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином суд приходить до висновку, що ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які лежать в основі клопотання сторони обвинувачення знаходять своє підтвердження та не спростовані стороною захисту. При цьому оцінка наявності існування ризиків проводиться у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Така позиція суду базується на основі практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Відповідно до наведеної норми, слідчий суддя:

- з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 ;

- доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри,

- доведення стороною обвинувачення існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України вважає доведеною та обґрунтованою необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного.

У свою чергу, доводи підозрюваного зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 за ступенем тяжкості відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Отже, оцінивши докази сторони обвинувачення та сторони захисту в їх сукупності та співставленні, вирішуючи питання доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відтак, приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину та особу підозрюваного, зокрема його майновий стан, міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя вважає за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру застави слідчий суддя виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України та враховуючи суму завданої матеріальної шкоди, вважає за необхідне визначити розмір такої три тисячі триста двадцять дев`ять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме цей розмір застави є необхідним та достатньою мірою гарантуватиме виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Відтак, на думку слідчого судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, приходить до висновку про задоволення клопотання органу досудового розслідування. Застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, в даному випадку, не зможе запобігти наявним ризикам та досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, слідчий суддя знову ж таки наголошує, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000359, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2023, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати підозрюваному ОСОБА_4 з 07 грудня 2023 року по 31 січня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним Кодексом України в розмірі три тисячі триста двадцять дев`ять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 8935036 грн. (вісім мільйонів дев`ятсот тридцять п`ять тисяч тридцять шість гривень 00 копійок).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця свого проживання;

-здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 31 січня 2024 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було.

Повний текст ухвали проголошено в 10 год. 00 хв. 08.12.2023 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1