печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру від 04.04.2023 та на зміну раніше повідомленої підозри від 19.05.2023 у кримінальному провадженні №0000020, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру від 04.04.2023 та на зміну раніше повідомленої підозри від 19.05.2023 у кримінальному провадженні №0000020.

Скарга мотивована тим, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 складено без відповідних на те підстав. Захисник зазначає, що за результатами аналізу тексту повідомлення про підозру та матеріалів кримінального провадження, наданих на її обґрунтування, стороною захисту встановлено, що вказана підозра повідомлена з порушенням процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, з огляду на наступне.

ОСОБА_5 є адвокатом, вимоги, передбачені КПК України щодо механізму вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України, стороною обвинувачення дотримані не були. Разом з тим, слідчим та прокурором не дотримано вимоги статей 276-279, 481 КПК України.

У зв`язку з чим, сторона захисту вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 є складеним та врученим з процесуальними порушеннями, та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний просили задовольнити скаргу в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній обґрунтування.

Прокурор подав письмові заперечення, посилаючись на які у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, вказавши, що аналогічна скарга вже була предметом розгляду.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги слідчим суддею здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 та у кримінальному провадженні № 0000409 від 22.05.2023 року.

04.04.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у виненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України.

19.05.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у виненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України.

Скаржник вважає, що повідомлення про підозру було складено з порушенням вимог п.1 ч. 1 ст. 481 КПК України та п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки підозрюваний ОСОБА_5 має статус адвоката, а відтак користується усіма гарантіями адвокатської діяльності, в тому числі і щодо порядку вручення повідомлення про підозру належною особою.

Така позиція обґрунтовується тим, що адвокати, діяльність яких зупинена, зберігають статус адвоката та в силу норм ст. ст. 480, 481 Кримінального процесуального кодексу України, і відтак є особами, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність.

Статтею 23 цього Закону встановлені гарантії адвокатської діяльності. З самої назви зазначеної статті та з її змісту вбачається, що зазначені гарантії надаються адвокату для забезпечення можливості безперешкодного здійснення професійної діяльності, тобто представництва, захисту, надання професійної правничої допомоги фізичним чи юридичним особам, підприємствам, установам та організаціям незалежно від форм власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», протягом строку зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України право ОСОБА_5 на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 08.02.2022 на підставі його заяви.

А отже, починаючи з 08.02.2022, ОСОБА_5 не має права займатися адвокатською діяльністю і на нього не поширюються гарантії адвокатської діяльності.

Крім того, стаття 5 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає що адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, що цілком відповідає цілям адвокатської діяльності, її меті та завданням. Саме тому, працевлаштування на посади до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, є несумісним із діяльністю адвокатури з мотивів її незалежності від державного управління.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції» Керівнику Офісу Президента України, його Першому заступнику та заступнику забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Тобто, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції» має виключний перелік видів діяльності, якими Заступнику керівника Офісу Президента України дозволено займатися в порядку сумісництва та суміщення - викладацька, наукова і творча діяльність, медична практика, інструкторська та суддівська практика із спорту. В той же час, вказана норма містить заборону Заступнику керівника Офісу Президента України займатися адвокатською діяльністю, оскільки вказана діяльність є оплвачуваною. Адвокат за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту отримує винагороду адвоката - гонорар (ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Аналогічна заборона передбачена п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до якої несумісною з діяльністю адвоката є робота на посадах осіб, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції». Підпунктом «ї» п. 1 ч.1 ст.3 вказаного закону до вказаних посад віднесено посади Керівник Офісу Президента України, його Перший заступник та заступники, уповноважені, прес-секретар Президента України.

Крім того, у Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» поняття «адвокат» та «особа, стосовно якої припинено або зупинено право на заняття адвокатською діяльністю» не ототожнюються.

Сторона захисту також зазначає, що повідомлення про підозру врученно з порушенням норм чинного кримінально-процесуального законодавства, оскільки воно не було вручено підозрюваному у день його складання.

Даний довод, слідчий суддя не приймає, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Слідчий суддя керуючись положеннями чинного Кримінально процесуального кодексу України приходить наступних висновків.

Так, згідно з положеннями п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтею 278 КПК України чітко регламентовано порядок вручення письмового повідомлення про підозру. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про підозру ОСОБА_5 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому слідчий суддя зазначає, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, слід наголосити, що відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, що передбачені КПК України.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України (ч. 2 ст. 22 КПК України).

Доводи сторони захисту з приводу необґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а долучені докази, на переконання слідчого судді, вказують на вірогідну причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення/рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти Польщі».

Разом з тим, у кримінальному провадженні продовжується досудове розслідування, проводяться необхідні слідчі дії, які необхідно вчинити органу досудового розслідування для встановлення обставин кримінального правопорушення, на підтвердження або спростування причетності ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, у якому йому повідомлено про підозру.

Водночас, матеріали скарги захисника не містять доказів щодо процесуального порушення порядку повідомлення про підозру ОСОБА_5 , а тому скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9, 22, 26, 276-278, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру від 04.04.2023 та на зміну раніше повідомленої підозри від 19.05.2023 у кримінальному провадженні №0000020 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1