Справа № 202/7832/23
№ 1-кп/202/191/2024
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001305 від 25 квітня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Ємільчине Житомирської області, громадянин України, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, кулеметник ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою дія якого закінчується, за час перебування обвинуваченого під вартою ризики не зменшились, тому, на думку прокурора, застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого заперечував щодо клопотання прокурора зазначив, що у клопотанні не було доведено ризиків на які прокурор посилається як на підставу застосування найсуворішого запобіжного заходу, а перелічені ризики мають характер припущень, тому просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу, або призначити заставу в мінімальному розмірі прожиткового мінімуму.

Обвинувачений підтримав захисника, та зазначив про його бажання та готовність боронити державу від ворога.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, ураховує низку відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування ризиків, зазначених у клопотанні або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування( продовження) запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1ст. 177 КПК України, що обвинувачений може: переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення тяжкого злочину, який передбачає покарання від п`яти до десяти років позбавлення волі, а також враховує обставини вчинення кримінального правопорушення.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суд оцінив всі обставини справи та дійшов до висновку, що підстав для незастосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу не має, а обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не передбачено КПК України.

Разом з тим визначаючи розмір застави, суд враховує обставини кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, тому вважає за необхідне зменшити розмір раніше визначеної застави до розміру 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що узгоджується з вимогами зазначених положень КПК України, якими передбачено обов`язок суду визначити розмір застави достатньої для виконання обов`язків, передбачених цим Кодексом, що також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_5 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 402 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 днів, тобто до 11.04.2024 року, включно, із зменшенням раніше визначеної застави до розміру 20 прожиткових мінімумів, що складає 58400 грн., з покладення обов`язків, у разі внесення застави, відповідно до ухвали слідчого судді від 05.04.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Головуючий: ОСОБА_6