№ 1-кп/183/1919/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000138 від 08.09.2023 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івано-Михайлівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з незакінченою базовою загальною середньою освітою, одруженого, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

23 серпня 2023 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_5 проходив біля будинку АДРЕСА_2 . В цей час та місці у нього раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у сховище, вчинений в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 23 серпня 2023 року приблизно о 23 годині 10 хвилин, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 , де підійшов до літньої кухні, розташованій на вищевказаній території. Діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 відшукав та викрав з вищевказаної території домоволодіння самокат дитячий «Зайчик» вартістю 1266 гривень 67 копійок, який належить ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_5 покинув місце скоєння злочину із викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 1266 гривень 67 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Вчинив крадіжку самокату з метою полегшити собі рух, оскільки мав травму ноги. Через декілька днів з приводу цієї поліції до нього приїхали працівники поліції, яким він видав самокат. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, одночасно зазначивши, що заподіяна їй шкода відшкодована у повному обсязі, оскільки самокат дитячий повернутий їй працівниками поліції, будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Водночас, при призначенні покарання, просила суд призначити обвинуваченому найбільш суворе покарання, оскільки останній постійно вчиняє крадіжки в селі.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Крім того, суд бере до увагидані про особу обвинуваченого, який є таким, що не має судимості, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, а також те, що завдана шкода потерпілій відшкодована шляхом повернення майна. Поряд із цим судом враховується й думка потерпілої, яка претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Однак, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Судом також враховується думка потерпілої ОСОБА_4 , яка наполягала на призначенні ОСОБА_5 суворого покарання через те, що останній не працює, а тому на життя заробляє виключно крадіжками, від яких потерпають мешканці села, а також те, що за місцем мешкання обвинувачений характеризується негативно, оскільки ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде бродячий спосіб життя.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення та обставин його вчинення, особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк, але на рівні мінімальної межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Також, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_5 покарання в межах найбільшої санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання з метою направлення для відбування покарання до установи виконання покарань.

Речовий доказ самокат дитячий «Зайчик», який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити за належністю потерпілій.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1