Справа № 346/1554/23
Провадження № 1-кп/346/433/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/433/23, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15.12.2022 року за № 0000842, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійною технічною освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючого, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

14.12.2022 року приблизно о 20:25 год. у темну пору доби, на сухому асфальтному покриті обвинувачений керував технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Crafter», номерний знак « НОМЕР_3 », та рухався прямою ділянкою автомобільної дороги «Н10» зі сполученням «Стрий-Чернівці», що проходить повз с. Перерив Коломийського району Івано-Франківської області, у напрямку м. Коломия Івано-Франківської області.

В цей час, у попутному із вказаним автомобілем напрямку та попереду даного автомобіля рухався автомобіль марки «ГАЗ», номерний знак « НОМЕР_4 », під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який позаду себе буксирував автомобіль марки «Mersedes Benz 609D», номерний знак « НОМЕР_5 ».

Крім цього, у зустрічному для автомобіля марки «Volkswagen Crafter» напрямку, своєю смугою, призначеною для руху транспортних засобів у напрямку м. Снятин Івано-Франківської області, на автомобілі марки «Peugeot Partner», номерний знак « НОМЕР_6 », рухався ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 .

При наближенні автомобіля марки «Volkswagen Crafter» до автомобіля марки «Mersedes Benz 609D», який буксирувався за допомогою автомобіля «ГАЗ», обвинувачений проявив неуважність, під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не переконався у безпечності здійснення маневру обгону, виїхав на смугу зустрічного руху транспортних засобів у напрямку м.Снятин, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Peugeot Partner», під керуванням ОСОБА_9 .

При цьому обвинувачений порушив такі вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п.1.2., згідно з яким в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 1.5, який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

підпункти «б», «д» п. 2.3, в яких зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1, який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1, який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.п. «в» п.14.2, який вказує, що перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

У результаті порушення обвинуваченим вказаних пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля марки «Peugeot Partner» ОСОБА_9 отримав тілесне ушкодження у вигляді відкритого внутрішньо-суглобового перелому внутрішнього виростка правої стегнової кістки із забійною раною в ділянці правого колінного суглобу, яке відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження, як такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, але не було небезпечними для життя в момент спричинення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті. При цьому обвинувачений суду пояснив, що, рухаючись на вищевказаному автомобілі між 20 та 21 год., побачив перед собою транспортний засіб «ГАЗ», який буксирував інший автомобіль, що був без освітлення. Він, виїхавши на смугу зустрічного руху, де рухався інший транспортний засіб, намагався гальмувати та прийняв саме вліво, оскільки справа росли дерева та обочини не було, однак, уникнути «лобового» зіткнення не вдалося. Транспортний засіб під його керуванням рухався зі швидкістю близько 80 км/год., яка як він вважає була перевищена. Надалі його та потерпілого відвезли до Коломийської ЦРЛ. На час дорожньо-транспортної пригоди він в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється, просить пробачення та його суворо не карати. Цивільний позов потерпілого визнає повністю, а саме щодо відшкодування вартості за знищення автомобіля, яким керував потерпілий під час вказаної ДТП, в сумі 70 891 грн. та моральної шкоди в сумі 200 000 грн., яку має намір відшкодовувати.

Потерпілий в судовому засіданні 20.11.2023 року погодився із запропонованим прокурором порядком та обсягом дослідження доказів у кримінальному провадженні відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, а також просить призначити обвинуваченому суворе покарання, оскільки за час його лікування обвинувачений не телефонував до нього, не намагався будь-яким чином з ним контактувати, не просив вибачення за свої дії. Цивільний позов підтримує, просить стягнути з обвинуваченого в його користь 200 000 грн. відшкодування моральної шкоди, 70 891 грн. різницю за знищення транспортного засобу марки «Peugeot Partner», яким керував потерпілий під час вказаної ДТП, яка виходить за межі страхового ліміту та франшизу, а також 20 000 грн. витрат на правову допомогу. Крім того, потерпілий, враховуючи, що автомобіль марки «Volkswagen Crafter» був застрахований в ПрАТ СК «Альфа Страхування», що стверджується відповідним полісом, просить стягнути з останнього в його користь витрати на лікування в сумі 77 008,06 грн., 26 800 грн. - за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності (за 117 днів, враховуючи, що він не працюючий, з розрахунку мінімальної заробітної плати 6 700 грн.), моральну шкоду в сумі 5 190,40 грн. (5 % від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (77008,06+26800=103808,06 грн.), а також 127 500 грн. майнової шкоди за знищення вказаного транспортного засобу, (враховуючи, що вказана ДТП сталася виключно з вини обвинуваченого, та що ринкова вартість цього автомобіля згідно з відповідним висновком експертизи становила 198 391 грн., а страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну згідно з полісом - 130 000 грн., франшиза - 2 500 грн.). 20.11.2023 року потерпілий подав до суду письмову заяву, в якій просить подальший розгляд кримінального провадження проводити у його відсутності, призначити обвинуваченому суворе покарання, цивільний позов підтримує, щодо розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України не заперечує (а.п. 114).

Представник ПрАТ СК «Альфа Страхування» в судове засідання повторно не з`явився, про його час місце повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Прокурор просить призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., враховуючи визнання обвинуваченим вини, його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також наявність на утриманні 2 малолітніх дітей. На підставі ч.2 ст.69 КК України прокурор просить не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Захисник обвинуваченого зазначає, що оскільки обвинувачений вину у вчиненні вказаного злочину визнав, а також повністю визнав цивільний позов, враховуючи наявність пом`якшуючих обставин, а саме щирого каяття, активного сприяння його розкриттю, відсутність обставин, що обтяжують покарання, вважає можливим призначення останньому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000, а не 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбаченого санкцією статті, у зв`язку з чим обвинувачений матиме можливість відшкодувати цивільний позов. Захисник також просить цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, є нетяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 141), задовільно характеризується за місцем проживання (а.п. 140, 142), на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває (а.п. 144, 145), одружений та має на утриманні двоє малолітніх дітей (а.п. 146-148).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/13) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, позиції прокурора, потерпілого, висловлену в судовому засіданні та письмовій заяві, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що встановлені в справі пом`якшуючі обставини перебувають у такому співвідношенні, що в цілому значно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а тому призначення останньому навіть мінімального покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України в даному випадку є явно недоцільним і наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, дають можливість дійти обґрунтованого висновку про те, що призначення в даному конкретному випадку основного покарання, яке є нижче від найнижчої межі, встановленого в санкції ч.1 ст. 286 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до передбачених ст. 65 КК України загальних засад призначення покарання.Підстав для не призначення обвинуваченому додаткового покарання, що передбачене в санкції ч. 1 ст.286 КК України, як обов`язкове судом під час розгляду кримінального провадження не встановлено.

При цьому, з приводу позиції прокурора щодо можливості призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу саме в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. суд зазначає.

В ч.1 ст.69 КК України вказано, що за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, суд при призначенні обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст.69 КК України, не може призначити основне покарання у виді штрафу в розмірі меншому, ніж 2 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого суд виходить з наступного.

Виходячи із змісту ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Також, згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з пунктами 1-3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкого щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, часта зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.23.1 ст.23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Пунктом 24.2 ст.24 цього Закону визначено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Відповідно до ст.25 вказаного Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в розмірах, зокрема, для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Статтею 26-1 зазначеного Закону передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 як водія автомобіля марки «Volkswagen Crafter», номерний знак « НОМЕР_3 », була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6013381 (з 11.05.2022 року до 10.05.2023 року); страхова сума на одного потерпілого становила - 260 000,00 грн. (за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю); 130 000,00 грн. (за шкоду, завдану майну); розмір франшизи - 2 500 грн. (а.п. 60).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палаті Верховного Суду в справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, зокрема відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникає обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Як зазначено потерпілим в позовній заяві, згідно з даними висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/1949-АВ від 21.03.2023 року, проведеної в межах зазначеного кримінального провадження, що не заперечується обвинуваченим в судовому засіданні, ринкова вартість автомобіля марки «Peugeot Partner», номерний знак « НОМЕР_6 », станом на 14.12.2022 року (дату ДТП) становила 198 391 грн., тобто вартість матеріального збитку, завданого потерпілому як власнику цього автомобіля, який перебував у справному стані на час вчинення ДТП, становила 198 391 грн. (а.п. 152-167). Оскільки внаслідок цієї ДТП, яка сталася з вини обвинуваченого, потерпілому спричинена майнова шкода в зазначеному розмірі, а страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становила 130 000 грн., з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь потерпілого підлягає стягненню 127 500 грн. (враховуючи франшизу 2 500 грн.) відшкодування за знищення його транспортного засобу, а з обвинуваченого на користь потерпілого - 70 891 грн. (різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (198 391-127 500=70 891).

Крім цього, згідно з вимогами ст. ст. 24, 25, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь потерпілого підлягають стягненню витрати на його лікування в сумі 77 008,06 грн., що стверджуються відповідними квитанціями (а.п. 61-68, 73), шкода, пов`язана з тимчасовою втратою його працездатності в сумі 26 800 грн. (враховуючи, що він не працюючий та перебував на лікуванні 117 днів (а.п.69-72), з урахуванням мінімальної заробітної плати в сумі 6 700 грн.), а також 5 190,40 грн. відшкодування моральної шкоди (5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (77 008,06+26 800=103 808,06*5%).

Вимоги потерпілого про відшкодування обвинуваченим моральної шкоди суд вирішує з урахуванням глибини і тривалості його душевних страждань. Суд бере до уваги перенесені потерпілим фізичні страждання, нервові потрясіння, душевні переживання, а також необхідність прикладення зусиль для відновлення звичайних життєвих зв`язків, порушених протиправною поведінкою обвинуваченого, проведення йому операції, а також пошкодженням його транспортного засобу внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та відсутність можливості користування ним, що змінило його життєві плани. Тому з урахуванням засад розумності та справедливості розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає як 200 000 гривень, який повністю визнається обвинуваченим. Отже, цивільний позов потерпілого підлягає повному задоволенню.

Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст. 120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу. Зокрема, ч. 2 ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.

У разі ухвалення обвинувального вироку, відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В постанові Верховного Суду від 23.06.2022 року в справі № 607/4341/20 (провадження № 61-18451св20) вказано, що процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц.

Судом встановлено, що потерпілим на підтвердження понесених витрат на правову допомогу до матеріалів цивільного позову долучено копію квитанції про надання правової допомоги від 01.06.2023 року в сумі 20 000 грн. (без зазначення даних щодо справи, якої вона стосується (а.п. 74)), а також ордер від 01.06.2023 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.п.22, 23 зворот), однак, не долучено договір про надання правової допомоги, не надано розрахунок наданих послуг з їх детальним описом, тому відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в справі на залучення експерта (інженерно-транспортних та транспортно-товарознавчої експертиз) складають в загальному розмірі 10 571,66 грн. та підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до правил ч.1 ст.124 КПК України.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 174 КПК України скасуванню підлягає арешт, накладений на вказані транспортні засоби.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 129, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, - у виді штрафу в розмірі дві тисячі двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в загальному розмірі 10 571 (десять тисяч п`ятсот сімдесят одна) гривня 66 копійок.

Питання про речові докази вирішити таким чином:

- автомобіль марки «Mersedes Benz 609D», номерний знак « НОМЕР_5 », переданий на відповідальне зберігання представнику власника ТОВ «Прикарпатський торговий дім», вважати повернутим останньому після набрання цим вироком законної сили;

- автомобіль марки «Volkswagen Crafter», номерний знак « НОМЕР_3 », переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 , вважати повернутим останньому після набрання цим вироком законної сили;

- автомобіль марки «Peugeot Partner», номерний знак « НОМЕР_6 », який зберігається на території спеціального майданчику ГУНП в Івано-Франківській області (м. Коломия, вул. Горбаша, 8, Івано-Франківської області), повернути власнику ОСОБА_7 .

Скасувати заходи забезпечення у виді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.12.2022 року, на автомобілі марки «Mersedes Benz 609D», номерний знак « НОМЕР_5 », марки «Volkswagen Crafter», номерний знак « НОМЕР_3 », та марки «Peugeot Partner», номерний знак « НОМЕР_6 ».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , 200 000 (двісті тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, 70 891 (сімдесят тисяч вісімсот дев`яносто одна) гривня різниці за знищення транспортного засобумарки «Peugeot Partner», номерний знак « НОМЕР_6 ».

Стягнути з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (01011, м. Київ, вул. Рибальська, 22, ) на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , 127 500 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот ) гривень майнової шкоди за знищення транспортного засобу марки «Peugeot Partner», номерний знак « НОМЕР_6 », 103 808 (сто три тисячі вісімсот вісім) гривень 06 копійок витрат на лікування та тимчасову втрату працездатності, а також 5 190 (п`ять тисяч сто дев`яносто) гривень 40 копійок відшкодування моральної шкоди.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1