Провадження №: 1-кс/755/4123/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" грудня 2023 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004262 та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Брянка Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину 2015 року народження (зі слів), не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання (зі слів) за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

підозрюваного в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

25.12.2023 року слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004262 відносно ОСОБА_7 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах воєнного стану (згідно з Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжений Указом Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 2023 року 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб), 22.12.2023 року у точно невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, зустрівся з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з яким розробили злочинний план щодо нападу з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров?я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

З метою реалізацією злочинного плану, близько 22-00 години 22.12.2023 року направились до будинку АДРЕСА_3 , в яку їх впустив ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який там проживає, та перебуваючи в приміщенні квартири, направились до кімнати в якій перебував потерпілий ОСОБА_8 , де ОСОБА_5 , знаючи про наявність в кишені куртки, яка перебуває безпосередньо біля потерпілого ОСОБА_8 і належить йому, банківської картки потерпілого, маючи на меті подолати опір зі сторони потерпілого, підійшов до останнього, після чого переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров?я потерпілого, корисливий мотив та мету незаконного збагатитися, діючи за попередньою змовою та керуючись спільним умислом, в умовах воєнного стану, погрожуючи заздалегідь заготовленим предметом, ззовні схожим на ніж, вказав ОСОБА_8 сидіти та не здійснювати опір, забрав куртку, яка належить потерпілому і в якій перебуває майно потерпілого ОСОБА_8 , одягнув її на себе, а ОСОБА_7 , знаходячись поруч з ОСОБА_10 , переслідуючи єдиний з ним умисел, спостерігаючи за оточуючою обстановкою, ніяким чином не зупиняв ОСОБА_10 .

В свою чергу потерпілий ОСОБА_8 , побачивши предмет, ззовні схожий на ніж, сприймаючи погрози нападника реальними, побоюючись за своє життя та здоров?я, не чинив опору, відсторонився від ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , який надягнув його куртку чорного кольору марки «Армані», де у внутрішній кишені зліва знаходились: гаманець коричневого кольору в якому містилася банківська картка АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 1000 грн., військовий квиток на ім?я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_11 , подолавши таким чином волю до опору з боку потерпілого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_12 , втекли з приміщення зазначеної квартири.

В подальшому, ОСОБА_10 , забравши з куртки потерпілого майно, яке в ній знаходилось, а саме гаманець коричневого кольору, в якому містилася банківська картка АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 1000 грн., військовий квиток на ім?я ОСОБА_13 , паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_11 , позбувся куртки потерпілого та разом з ОСОБА_7 направилися до банкомату банку «Укрсиббанк», що розташований за адресою: м.Київ, пр-т Воскресенський, 24, з метою зняття грошових коштів, де передав банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ОСОБА_7 , який в свою чергу, попередньо дізнавшись захисний пін-код, провів банківську операцію, а саме зняття грошових коштів на суму 18000 грн., після чого ОСОБА_10 близько 23:00 години був затриманий працівниками поліції за вказаною адресою.

22.12.2023 року ОСОБА_10 був затриманий у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

23.12.2023 року у порядку, передбаченому статтями 276-278 КПК України ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

На думку слідчого, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 , інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: рапортом працівників поліції про затримання, протоколом прийняття заяви про вчинення злочину, показами потерпілого, показами свідків, протоколами огляду місця події, протоколами огляду речових доказів, вилученими речовими доказами у провадженні та іншими доказами в їх сукупності.

Слідчий вважає, що на даний час існують ризики, а саме:

1) п.1 ст.177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років;

2) п.3 ст.177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місце проживання та роботи останніх, з метою схилити їх до дачі не правдивих показів у судовому засіданні;

3) п.4. ст.177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій, чим буде затягувати строки досудового розслідування.

4) п.5 ч.1 ст.177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він офіційно не працюючий, а свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом.

На думку слідчого, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу.

Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, продовження протиправної діяльності.

В той же час, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину і тому вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією Європейського суду з прав щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

На думку слідчого, наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, вказаний запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

- особисту поруку неможливо застосувати у зв`язку з відсутністю осіб, яких сторона обвинувачення вважає такими, що заслуговують на довіру і які б могли поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 (всі перелічені та обґрунтовані вище ризики) та ст.178 КПК України, такі як: п.1 ч.1 ст.178 КПК України - провина підозрюваного у вчиненні злочину доводиться вагомими доказами (перелічені вище); п.2 ч.1 ст.178 КПК України - тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років; п.3 ч.1 ст.178 КПК України - вік та стан здоров`я підозрюваного (не є неповнолітнім чи особою похилого віку, стан здоров`я дозволяє перебувати в умовах слідчого ізолятору); п.4 ч.1 ст.178 КПК України - соціальні зв`язки, не одружений, раніше судимий; п.7 ч.1 ст.178 КПК України - майновий стан ; п.10 ч.1 ст.178 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України; п. 12 ч.1 ст.178 КПК України - ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, слідчий вважає, що зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного.

Все вищезазначене, на думку слідчого, дає достатні підстави вважати, що підозрюваний при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, у подальшому може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, тяжкість покарання є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду при обранні запобіжного заходу.

Враховуючи перелічені ризики, слідчий вважає, що саме такий запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, і стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують. Просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.Крім цього, заперечував проти задоволення скарги сторони захисту про незаконне затримання, посилаючись на те, що підозрюваного було доставлено до суду відповідно до вимог КПК України, а саме протягом 60 годин, о 09-55 годині.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували. Підозрюваний посилаючись на те, що не розуміє української мови, просив відкласти розгляд клопотання для забезпечення йому перекладача. Захисниквказував про відсутність ризиків, вказаних в клопотанні, просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, захисником було подано заяву в порядку ст.206 КПК України про визнання незаконним затримання та негайне звільнення підозрюваного ОСОБА_10 , який, на його думку, був доставлений до суду з порушенням вимог КПК України, оскільки до зали судових засідань його завели після спливу 60 годин.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, який підтримав дане клопотання з підстав, викладених у ньому, підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення клопотання слідчого, дослідивши скаргу в порядку ст.206 КПК України та матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом було встановлено, що 23.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України (кримінальне провадження №0004262).

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис підозрюваного щодо вручення йому копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.

22.12.2023 року ОСОБА_10 був затриманий у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

23.12.2023 року у порядку, передбаченому статтями 276-278 КПК України ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст.177 КПК України.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, наявними у справі допустимими доказами, а саме:рапортом працівників поліції про затримання, протоколом прийняття заяви про вчинення злочину, показами потерпілого, показами свідків, протоколами огляду місця події, протоколами огляду речових доказів, вилученими речовими доказами у провадженні та іншими доказами в їх сукупності.

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, репутацію, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків.

Так, ОСОБА_10 підозрюється у скоєні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання до п?ятнадцяти років позбавлення волі, раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання, підозрюється у вчиненні злочину в період воєнного стану, одружений.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід - тримання під вартою.

При цьому наявність даних про особу підозрюваного, на що посилається сторона захисту, як на одну з підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, на думку слідчого судді не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.

Із урахуванням вищевикладеного, клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Суд також враховує при вирішенні даного питання, що не можливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку, і будь-які належні докази, які б свідчили про те, що підозрюваний страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, слідчому судді не надані.

Також, суд вважає необгрунтовною заяву підозрюваного про відкладення розгляду клопотання для забезпечення йому перекладача з російської мови, оскільки в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 є уроженцем м.Брянка Луганської області, є громадянином України, зареєстрований та проживає в Україні, сам підозрюваний зазначив, що закінчив у м.Брянка українську школу та здобував там середню спеціальну освіту, в ході судового засідання відповідав на запитання слідчого судді демонструючи їх розуміння, а отже обґрунтованих підстав для забезпечення перекладу з української на російську мову, як зазначає підозрюваний, та відкладення судового засідання з розгляду даного клопотання, яке повинно бути розглянуте у скорочені строки, передбачені КПК України, суд не вбачає.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_10 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчинення злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо заяви захисника в порядку ст.206 КПК України про визнання незаконним затримання та негайне звільнення підозрюваного ОСОБА_10 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.5 ст.206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) не перевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

В судовому засіданні, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_10 слідчим суддею вивчено надані слідчим матеріали клопотання та додані прокурором матеріали кримінального провадження, якими встановлено, що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.12.2023 року ОСОБА_10 був фактично затриманий 22.12.2023 року о 22-57 годині в порядку ст.208 КПК України.

Таким чином, вказаний час (22 година 57 хвилин 22.12.2023 року) є моментом затримання ОСОБА_10 у розумінні вимог ст.209 КПК України.

23.12.2023 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, у зв`язку з чимподано до суду клопотання, погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного.

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис захисника щодо вручення йому копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розписка підозрюваного ОСОБА_10 про отримання копії клопотання, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, а також додані прокурором копії протоколу затримання особи, протоколу роз`яснення підозрюваному процесуальних прав та права на захист, протоколу допиту підозрюваного.

Крім того, в ході судового розгляду даного клопотання було працівником конвою було надано пояснення, згідно яких підозрюваного ОСОБА_10 було доставлено до суду о 09-54 годині, що також зафіксовано камерами відеоспростереження та не заперечувалось і самим підозрюваним. В подальшому в місті Києві було оголошено повітряну тривогу, яка тривала декілька годин.

Враховуючи, що підозрюваного доставлено до слідчого судді 25.12.2023 року о 09-54 годині, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України та не допущено зволікання у доставленні підозрюваного до суду.

Згідно з ч.2 ст.207 КПК України кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статті 482 цього Кодексу, крім іншого, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Таким чином, слідчим суддею встановлено існування передбачених законом підстав для затримання ОСОБА_10 , без ухвали слідчого судді, суду, а саме в порядку ст.208 КПК України, не перевищення граничного строку тримання під вартою, відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких доказів на підтвердження доводів захисника про незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_10 , скарга захисника задоволенню не підлягає.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись, ст.ст.3, 176-178, 182-184, 194, 196, 206-208, 309, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви захисника - адвоката ОСОБА_6 в порядку ст.206 КПК України про визнання незаконним затримання та негайне звільнення підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004262 відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислюється з моменту його фактичного затримання - 22-57 години 22 грудня 2023 року.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та його захиснику, та направити для виконання до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому кримінальному правопорушенні.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 17-00 годині 28 грудня 2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, а особою, яка тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1