Номер провадження: 21-з/813/12/24
Справа № 509/2283/20
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

09.01.2024 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши заяву представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення по справі №509/2283/20, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 червня 2023 року ОСОБА_4 був визнаний винувати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням на іспитовий строк 1 рік з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку покарання відраховується з моменту проголошення вироку.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 15 000 грн.

В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Вирішено питання з речовими доказами та стосовно процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, просив вирок скасувати в частині стягнення моральної шкоди та компенсації судових витрат, а саме стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину у розмірі 200 000 гривень та судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 40 000 гривень.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року апеляційна скарга адвоката ОСОБА_3 була частково задоволена, вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 червня 2023 року відносно ОСОБА_4 - змінений в частині вирішення цивільного позову, а саме апеляційний суд ухвалив цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 до обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 20 000 гривень.

В іншій частині оскаржений вирок залишений без змін.

Вказана ухвала апеляційного суду набрала законної сили.

Після цього, 02 січня 2024 року до апеляційного суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , в якій він просив ухвалити додаткове рішення по справі №509/2283/20, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 40 000 гривень.

Перевіривши зміст заяви адвоката ОСОБА_3 , суддя-доповідач дійшов таких висновків.

Завданням кримінального провадження відповідно до статті 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Зміст та форма кримінального провадження згідно зі статтею 7 КПК України повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться диспозитивність. Диспозитивність кримінального процесу передбачає, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень згідно з КПК України (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Суддя-доповідач зазначає, що чинний кримінальний процесуальний закон не містить такого визначення такого терміну як «додаткове рішення», не передбачає можливість та процедуру ухвалення додаткового рішення у кримінальному провадженні після ухвалення апеляційним судом рішення за результатами перегляду вироку суду першої інстанції, яким закінчується апеляційний розгляд справи по суті.

Крім того, статтею 369 КПК України встановлений виключний перелік видів судових рішень, до числа яких додаткове рішення не входить.

Чинний кримінальний процесуальний кодекс не наділяє суд апеляційної інстанції правом стягувати з учасника кримінального провадження витрати на правову допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення, а положеннями ч.1 ст.9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

З урахуванням викладено суддя-доповідач вважає за необхідне повернути адвокату ОСОБА_3 його заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 399 КПК України суддя-доповідач, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення по справі №509/2283/20 - повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач Одеського

апеляційного суду ОСОБА_1