У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою "Київський слідчий ізолятор" апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 червня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 220 000 000 000 27 від 10 січня 2022 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294; ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.06.2023 у кримінальному провадженні № 120 220 000 000 000 27 від 10.01.2022 продовжено до 07.08.2023 включно застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Таке рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та нетяжкого злочинів, зокрема покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 294 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , передбачене виключно у вигляді позбавлення волі, строком від 5 до 8 років, та на даний час одночасно є обвинуваченим ще в іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане з позбавленням волі за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, обвинувачений може переховуватися від суду.

Крім того, суд врахував, що ОСОБА_6 інкриміновано злочин, який полягає в організації масових заворушень на території України з метою дестабілізації ситуації в державі, а також наявність на розгляді Печерського районного суду міста Києва щодо нього кримінального провадження за державною зрадою та участю в терористичній організації, що свідчить про можливість останнього покинути територію України та переховуватись від суду на території російської федерації чи тимчасово окупованій території України.

Також, суд першої інстанції вбачає наявним та таким, що не втратив своєї актуальності ризик незаконного впливу на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, оскільки станом на теперішній час вони судом не допитані.

Крім того, ОСОБА_6 є також обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, вбачається, що протиправна діяльність, що інкримінується ОСОБА_6 , носить тривалий та систематичний характер, що підтверджує існування відносно нього ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09.06.2023, застосувавши до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком на два місяці.

Захисник вважає ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09.06.2023 необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства України.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що суд формально підійшов до вирішення питання щодо наявності ризиків впливу на свідків, експертів, при цьому, не надано достатньої оцінки зменшення таких ризиків.

Так, з моменту застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не надаються докази, які підтверджуються те, що продовжують існувати реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зазначає захисник, що ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними з цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294 КК України, покарання та санкцією ч. 2 ст. 263 КК України.

Звертає увагу захисник, що на думку суду першої інстанції і сторони обвинувачення - ризик переховування продовжує існувати, однак є мінімальним з огляду на час, що сплив після повідомлення підозри ОСОБА_6 , та з урахуванням того, що за цей час обвинувачений демонстрував належну процесуальну поведінку, а також враховуючи те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації у м. Києві, має родину та на утриманні у нього перебуває малолітня дитина, яка потребує батьківського догляду та піклування, непрацездатні батьки, окрім того, він є пенсіонером та учасником бойових дій.

Також, на переконання захисника, стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу підозрюваний дійсно буде переховуватися від суду, бо, сам по собі факт вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Наразі досудове розслідування завершене, що свідчить про вичерпання ризику знищення, приховування або спотворення обвинуваченим речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, який, у сукупності з іншими ризиками, враховувався при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Окрім відсутності на даний час ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, завершення досудового розслідування вказує, як стверджує захисник, на відсутність і іншого ризику - незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, всі експертні висновки вже досліджені в ході судового засідання.

Поміж іншого, як вказує захисник, судом прийняті доводи прокурора та зроблені висновки про можливість ОСОБА_6 переховуватись від суду у зв`язку з тим, що останній є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, - обвинувачення про що не досліджується у даному кримінальному провадженні.

Також захисник зазначає, що ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави.

Між тим, судом не прийнято до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, який не пов`язано з застосуванням насильства або погрозою його застосування; інкримінований злочин не спричинив загибель людини; інкримінований злочин не передбачений ст.ст. 255 - 255-3 Кримінального кодексу України; інкримінований злочин не є особливо тяжким у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів; обвинуваченого не оголошено у міжнародний розшук, ОСОБА_6 не виїжджав та/або не перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Таким чином, як підсумовує захисник, продовжуючи запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, суд фактично порушив як норми КПК України, так і право обвинуваченого на справедливий суд, під час чого, у свою чергу, право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону, - є однією з фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення ОСОБА_6 та захисника його інтересів - адвоката ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали з кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступним.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, за процедурою, визначеною ст. 422-1 КПК України.

Як убачається з матеріалів контрольного провадження, у провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває кримінальне № 120 220 000 000 000 27 від 10.01.2022 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294; ч. 2 ст. 263 КК України.

Прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з його обґрунтуванням.

Суд першої інстанції, вислухавши думку сторін у провадженні, знайшов клопотання прокурора про продовження строку ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - слушним, прийнявши відповідне рішення у провадженні, з правильністю чого погоджується і колегія суддів.

Так, як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження - є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Приписами ч. 1 ст. 183 КПК України задекларовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи з матеріалів з кримінального провадження на даній стадії його розгляду, колегія суддів вважає, що у провадженні наявні ризики, які визначені ст. 177 КПК України.

А саме, у досліджуваному кримінальному провадженні - є ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, санкція якого у разі доведеності вини передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання ОСОБА_6 винним, яке пов`язане з позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, обвинувачений може переховуватися від суду.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, не можуть слугувати гарантією відсутності у ОСОБА_6 наміру переховування від суду та не виключає можливість продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Водночас, даних про те, що на утриманні ОСОБА_6 перебуває малолітня дитина та непрацездатні батьки - не є переконливими, оскільки захисник не послався на те, які саме джерела доходів існували в обвинуваченого, щоб утримувати родину за відсутністю у нього місця роботи, та ще і за тим, що ОСОБА_6 являється пенсіонером.

На даній стадії провадження наявний і ризик незаконного впливу обвинуваченого опосередковано або через інших осіб на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, оскільки станом на час ухвалення рішення вони судом не допитані.

Доводи захисника про те, що судом безпідставно прийняті доводи прокурора та зроблені висновки про можливість обвинуваченого переховуватись від суду у зв`язку з тим, що останній є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, обвинувачення про що не розглядається у даному провадженні, - не є беззастережними, оскільки при обранні або продовженні строку тримання під вартою суд, поміж інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зобов`язаний також врахувати і наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Крім того, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21.09.2023, що бере до уваги суд апеляційної інстанції під час розгляду провадження - 05.10.2023, було об`єднано кримінальне провадження № 120 220 000 000 000 27, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2022 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 263 КК України (номер справи у суді 757/28533/22-к), з кримінальним провадженням № 420 171 000 000 004 34, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2017 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України (номер справи у суді 757/36223/22-к).

Доводи захисника про те, що в порушення ч. 3 ст. 183 КПК України, суд продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, - є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294 КК України, у закінченому замаху на організацію масових заворушень, що супроводжувалося підпалами та опором представникам влади із застосуванням предметів, які використовуються як зброя, а тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід в порядку ч. 4 ст. 183 КПК України.

Доводи захисника про те, що обвинуваченого не було оголошено у міжнародний розшук, він не виїжджав та/або не перебував на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором - не можуть свідчити про відсутність ризику переховування обвинуваченого від суду, а навпаки, у провадженні наявні відомості про існування такого ризику, зокрема шляхом перетинання кордону через непідконтрольні території України.

За викладеним, у сукупності, як вважає колегія суддів, продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою не є надмірним та таким, що принижує його гідність розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 5, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Даних про те, що ОСОБА_6 не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора - в матеріалах провадження відсутні і стороною захисту не надані.

Станом на 05.10.2023 строк дії ухвали від 09.06.2023, яка є предметом перегляду - сплинув.

Підсумовуючи, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення стосовно ОСОБА_6 , доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 червня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 220 000 000 000 27 від 10 січня 2022 року, якою продовжено до 07 серпня 2023 року включно застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3