КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6750/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 758/6988/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 03.10.2023 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на майно вилучене 09.06.2023 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- стартовий пакет «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , який поміщено до сейфпакету PSP 1352409;

- мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_3 , які поміщено до сейфпакету PSP 1352405;

- системний блок, яким користувався ОСОБА_10 та який поміщено до поліпропіленового пакету чорного кольору;

- мобільний телефон «РОСО» в прозорому чохлі, який поміщено до сейфпакету PSP 2261450.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 03.10.2023 року в частині накладення арешту на системний блок, яким користувався ОСОБА_10 та який поміщено до поліпропіленового пакету чорного кольору.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з копією оскаржуваного ухвали ознайомився 13.10.2023 року, а подана апеляційна скарга відповідно до трекінгу, що містить на конверті 17.10.203 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що системний блок власником якого є ОСОБА_6 порушує її конституційні та конвенційні права. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в громадських інтересах і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, оскаржуваною ухвалою. Жодним чином не встановлено ту обставину, що системний блок, на який накладено арешт, користувався саме ОСОБА_10 .

В судове засідання представник та прокурор не з`явилися, на адресу Київського апеляційного суду прокурор направив клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене, а також для забезпечення можливості розгляду апеляційної скарги у розумних строк, з метою недопущення затягування розгляду справи, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності представника та прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000931 від 01.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначається, що невстановлена особа, діючи на території Подільського р-ну м. Києва, шахрайським шляхом, зловживаючи довірою, під приводом продажу маскувальних сіток для ЗСУ на торгівельній онлайн-платформі «OLX», тобто із використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділи грошовими коштами громадян.

16.06.2023 року слідчий СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9

звернувся з клопотанням до Подільського районного суду м. Києва про накладення арешту на майно, яке було вилучене 09.06.2023 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- стартовий пакет «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , який поміщено до сейфпакету PSP 1352409;

- мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_3 , які поміщено до сейфпакету PSP 1352405;

- системний блок, яким користувався ОСОБА_10 та який поміщено до поліпропіленового пакету чорного кольору;

- мобільний телефон «РОСО» в прозорому чохлі, який поміщено до сейфпакету PSP 2261450.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 03.10.2023 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на майно вилучене 09.06.2023 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- стартовий пакет «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , який поміщено до сейфпакету PSP 1352409;

- мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_3 , які поміщено до сейфпакету PSP 1352405;

- системний блок, яким користувався ОСОБА_10 та який поміщено до поліпропіленового пакету чорного кольору;

- мобільний телефон «РОСО» в прозорому чохлі, який поміщено до сейфпакету PSP 2261450.

З таким рішення слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки в даному кримінальному провадженні воно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч 3 ст. 190 КК України.

Колегія суддів за вищенаведених обставин приходить до висновку, що вказане майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки містить відомості та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та по суті розглядається як знаряддя вчинення кримінального правопорушення за яким здійснюється досудове розслідування.

При цьому такі висновки колегія суддів робить виключно щодо майна, яке зазначене в апеляційній скарзі представником і перевіряє законність накладення арешту тільки щодо даного майна згідно положенням ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, уважно дослідивши клопотання про накладення арешту на майно та додані до нього матеріали, також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші доводи апелянта не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 в частині накладення арешту на майно вилучене 09.06.2023 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- системний блок, яким користувався ОСОБА_10 та який поміщено до поліпропіленового пакету чорного кольору, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4