ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1842/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, громадянина України, працюючого, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

20 серпня 2023 року приблизно о 02 год. 05 хв. працівники управління патрульної поліції у м. Києві, у складі екіпажу «Рубін-215»: інспектора УПП у м. Києві ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи в однострої з знаками розрізнення «Національної поліції України», виконуючи свої службові, передбачені ЗУ «Про Національну поліцію», здійснюючи патрулювання Дарницького району м. Києва, прибули за викликом про порушення тиші, за адресою: АДРЕСА_2, де виявили групу людей, які розпивали спиртні напої, порушуючи норми законодавства щодо встановлення комендантської години, серед яких був ОСОБА_2 . З метою встановлення осіб для складання адміністративних протоколів, були перевірені документи, однак ОСОБА_2 в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги працівників поліції і документи не надав, у зв`язку з чим було прийнято рішення про затримання останнього та доставки до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві. На прохання інспектора УПП ОСОБА_5 прослідувати до службового автомобіля ОСОБА_2 став чинити опір, тримати працівника поліції за формений одяг та висловлюватися нецензурною лайкою в їх бік.

Припиняючи вчинення правопорушення, співробітник патрульної поліції ОСОБА_5 посадив ОСОБА_2 до службового автомобіля. В подальшому ОСОБА_2 , скориставшись тим, що працівники поліції проводили роз`яснювальну бесіду серед громадян, через відкрите вікно виліз з автомобіля та став тікати. З метою затримання ОСОБА_2 інспектор патрульної поліції ОСОБА_5 почав його переслідувати.

ОСОБА_2 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що його переслідує працівник поліції у форменому одязі зі розпізнавальними знаками Національної поліції України, який виконує свої службові повноваження, не виконуючи законні вимоги співробітника поліції, прискорив рух, але його наздогнав працівник поліції і намагався застосувати спеціальний засіб - кайданки, однак ОСОБА_2 став чинити активний опір, перешкоджаючи це зробити.

У зв`язку з протиправними діями ОСОБА_2 , працівниками поліції було прийнято рішення про застосування відносно останнього спеціального засобу «кайданки» та ОСОБА_2 було затримано.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що на передодні 20 серпня 2023 року, ввечері, він зустрівся зі знайомими, сиділи біля будинку, і не помітили, що вже настала комендантська година. Вже 20 серпня 2023 року приблизно о 2год. ночі приїхали працівники поліції, зробили зауваження та почали з`ясовувати їх особи. ОСОБА_2 , який ніколи не був у такій ситуації, злякався почав сперечатися з працівником поліції, штовхнув його та намагався втекти.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_2 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 342 КК України як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У ст. 65 КК визначено загальні засади призначення покарання, котрі наділяють суд правом вибору між альтернативами, кожна з яких є законною, як однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Обираючи ОСОБА_2 захід примусу, суд ураховує ступень тяжкості вчиненого правопорушення, який є нетяжким, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який несудимий, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, працює, має постійне місце проживання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, наявність двох неповнолітніх дітей, одружений, працює, попросив вибачення в потерпілого, суд уважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Також, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та виконання ним процесуальних обов`язків суд уважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_2 залишити без зміни, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які були визначені раніше в ухвалі слідчого судді.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень в доход держави.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_2 у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які були раніше визначені в ухвалі слідчого судді, залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати - вартість проведеної судової експертизи в сумі 1998 грн. 00 коп.

Речовий доказ по справі: диска DVD-R - залишити зберігати при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1