Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/631/23
номер провадження 1-в/695/212/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша подання Золотоніського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.04.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно з ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду надійшло подання Золотоніського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.04.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно з ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.04.2023 засуджено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік. Засудженого 16.05.2023 поставлено на облік у Золотоніському РВ філії ДУ «Центрпробації» в Черкаській області та ознайомлено з порядком та умовами перебування на іспитовому строці, а також обов`язками, покладеними на нього судом, і наслідками, які можуть настати у разі їх невиконання. Також 16.05.2023 засудженого було ознайомлено про встановлення днів явок на реєстрацію, а саме: 1-й, 2-й та 3-й четвер кожного місяця. 08 червня 2023 року постанову про встановлення днів явки на реєстрацію до уповноваженого органу змінено та встановлено дні явки: 1-й та 2-й четвер кожного місяця.

Звертаючись з даним клопотанням, орган пробації вказав, що 13.07.2023 засуджений без поважних причин не з`явився на реєстрацію, за що 14.07.2023 йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження. Після винесення вказаного попередження засуджений повторно не з`явився на реєстрацію 05.10.2023 без поважних причин.

У судовому засіданні представник органу пробації просила суд задовольнити подання повністю, з підстав викладених у поданні.

У судовому засіданні засуджений пояснив, що 13.07.2023 не з`явився на реєстрацію до органу пробації, оскільки переплутав дні явки. Щодо неявки 05.10.2023 засуджений пояснив, що забув про необхідність з`явитися до центру пробації. Зазначив, що на наступні дні після пропуску днів явок на реєстрацію самостійно прибував до органу пробації та надавав відповідні пояснення. Просив дати шанс на виправлення без ізоляції його від суспільства, оскільки має реальну змогу прибувати до органу з питань пробації на реєстрацію, щиро розкаюється у вчиненому, а у задоволенні подання відмовити.

Прокурор просила суд відмовити в задоволенні даного подання, у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_5 ухилявся від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду не умисно.

Вислухавши пояснення представника органу пробації, думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що подання органу пробації не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з вимогами частини 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Приписами пункту 8 частини 1 статті 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Пункт 3 частини 2 статті 539 КПК України передбачає, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

У відповідності до норм КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням КК України пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

Статтею 164 КВК України передбачено порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до частини 4 статті 164 КВК України у разі якщо засуджений з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язок (обов`язки), покладені на нього судом, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду обґрунтоване подання про зміну таких обов`язків.

За змістом частин 1-4 статті 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Згідно з абзацами 2, 4 пункту 2 Глави 3 розділу IX Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 272/5 від 29.01.2019 (далі - Порядок), у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку. Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).

Пунктом 3 Глави 3 розділу ІХ Порядку передбачено, що у разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у клопотанні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

У такому випадку суд враховує, що, звертаючись до суду з клопотанням про скасування іспитового строку, орган пробації повинен довести, що засуджений без поважних причин не виконує покладені на нього вироком суду обов`язки, і що саме неявка останнього для реєстрації та вчинення адміністративних правопорушень свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а не покладати на засудженого доведення зворотного.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання відносно засудженого, судом не встановлено документально підтверджених відомостей про те, чи мав засуджений ОСОБА_5 реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки.

Водночас викладені у поданні обставини не свідчать про небажання останнього стати на шлях виправлення.

Також у судовому засіданні не встановлено та матеріалами клопотання не підтверджено, що засуджений умисно ухилявся від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду.

З копії листка реєстрації, наданого органом пробації, вбачається, що засуджений виконував покладені на нього обов`язки, однак дійсно не з`явився на реєстрацію 13.07.2023 та 05.10.2023.

У судовому засіданні засуджений щиро розкаявся та пояснив, що 13.07.2023 не з`явився на реєстрацію до органу пробації, оскільки переплутав дні явки. Щодо неявки 05.10.2023 засуджений пояснив, що забув про необхідність з`явитися до центру пробації. Зазначив, що на наступні дні після пропуску днів явок на реєстрацію самостійно прибував до органу пробації та надавав відповідні пояснення.

Суд вважає, що дані факти не дають можливості стверджувати про умисне небажання особи виконувати обов`язки, що покладені на неї судом, та не свідчать про систематичність неявок засудженого на реєстрацію.

Крім того, засуджений до адміністративної відповідальності протягом іспитового строку не притягувався. Нових кримінальних правопорушень він не вчиняв.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що засуджений грубих порушень перебування на іспитовому строці не допускав, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, беручи до уваги процесуальну поведінку засудженого під час судового розгляду даного подання, суд дійшов висновку, що в даному випадку поведінку засудженого не можна розцінювати як грубе порушення умов іспитового строку, а також як невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, оскільки допустивши дві неявки до органу з питань пробації на реєстрацію самостійно добровільно з`являвся до вказаного органу на наступні дні, ніж визначені йому постановою.

Таким чином, на підставі викладеного вище, та беручи до уваги, що поведінка засудженого не вказує на його умисне ухилення від виконання обов`язків, покладених на нього судом, небажання останнього стати на шлях виправлення, а в матеріалах справи відсутні докази, які б поза розумним сумнівом вказували на наявність підстав направлення засудженого для відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Водночас суд зауважує, що реалізує свої повноваження, як частину дискреційних функцій і він вправі обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення спірних правових питань, спираючись на засади судочинства та обставини справи, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.02.2018 у справі № 634/609/15-к.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 369-372, 392, 393, 395, 532, 537 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а особами, які не приймали участь в судовому засіданні, в той же строк та в тому ж порядку, з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошений о 17 год 00 хв 16.11.2023.

Суддя ОСОБА_6