Справа № 465/2641/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1229/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000129 від 12 лютого 2023 року у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2023 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 днів - до 02 лютого 2024 року включно, без права внесення застави.

Своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував доведеністю прокурором у клопотанні обставин, зазначених у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 . При цьому, суд враховував тяжкість кримінального правопорушення, покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 в разі визнання його винним, особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, дані про його особу. Крім того, з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

На таку ухвалу, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване судове рішення. Постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на практику Європейського суду з прав людини зокрема, що необхідність утримання під вартою не може оцінюватися виключно із абстрактної точки зору з урахуванням тільки тяжкості пред`явленого обвинувачення.

Звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява потерпілого ОСОБА_9 , про те, що жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 він не має. А мобільний телефон, за свідченнями потерпілого, випав у нього з кишені і він його загубив.

Підкреслює, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, молодий вік, позитивно характеризується і готовий бути призваний на військову службу.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив апеляційні доводи, вважає оскаржувану ухвалу законною та вмотивованою, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Ухвалою суду першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 02 лютого 2024 року включно.

Колегія суддів приходить до висновку, що доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті, а тому доводи захисника з приводу позиції потерпілого у цьому випадку є неспроможними.

Крім того, доводи апелянта про готовність ОСОБА_7 до війської служби, не є підставними, оскільки ч.1 ст.616 КПК України містить пряму заборону на звернення до прокурора з клопотанням про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, зокрема для підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 КК України.

Вбачається, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 199 КПК України, колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

З врахуванням обставин вчинення злочину, того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав вважати, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою та відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ухвала суду першої інстанції про продовження є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000129 від 12 лютого 2023 року у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4