ЄУН № 337/1005/23
Провадження № 1-кп/337/143/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі:головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого помічником машиніста тепловоза МК «Запоріжсталь», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

13.11.2022, приблизно о 15 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по проїжджій частині вулиці Рубана зі сторони вулиці Дорошенка в напрямку вулиці Хортицького шосе в м. Запоріжжя.

В цей же час, пішоходи ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , в недозволеному для цього місці, в районі будинку 20 по вулиці Рубана, вийшли на проїзну частину та почали перетин вказаної вулиці, справа наліво по ходу руху водія ОСОБА_6 .

Під час руху, в районі буд. АДРЕСА_3 , водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на проїзній частині з моменту виходу їх на дорогу, та маючи технічну можливість уникнути наїзду на них, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого передньою частиною керованого ним автомобіля, здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до якого:

- п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією.

В результаті даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження та була доставлена до КНП «Міське лікарня № 9» ЗМР, де ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Смерть ОСОБА_7 настала від внутрішньочерепної травми, котра супроводжувалася крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, яка ускладнилася у своєму перебігу прогресуючим набряком головного мозку, порушенням діяльності нервової, дихальної та серцево-судинної системи з розвитком поліорганної недостатності, котра у даному випадку стала безпосередньою причиною смерті.

Травма голови у живих осіб мала б ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, у даному випадку перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю.

Переломи ребер та кісток лівої гомілки виявлені у ОСОБА_7 у живих осіб мали б ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості за тривалістю розладу здоров`я (не менше 21 дня) у даному випадку у прямому причинному зв`язку зі смертю постраждалої не перебувають.

Також, в результаті дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травма лівого колінного суглоба: субхондральний забій медіального відростку лівої великогомілкової кістки, пошкодження (надрив волокон) латеральної колатеральної зв`язки ОСОБА_9 , набряк м`яких тканин по латеральній поверхні суглоба, синовіїт (запалення), кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (21 день).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що 13.11.2022 року він їхав по вул. Рубана в напрямку вул. Хортицьке шосе в м. Запоріжжя. В той день дуже світило сонце.Він проїхав пішохідний перехід, в цей час він не відволікався, подивився, що нікого не було. Побачив людей перед самим ударом, за 2-3 метра. Почав гальмувати, але не вистачило гальмівного шляху. Після чого він вийшов з автомобіля, викликав швидку допомогу, поліцію та залишився на місці. ДТП відбулося на відстані 40 метрів від пішохідного переходу. Пішоходи йшли по дорозі повільно. Це було під час заходу сонця, бо сонце було на рівні очей. Він кермував автомобілем ВАЗ 2112, їхав на СТО, швидкість була приблизно 40 км/год. Вдень було сухо, дуже світило сонце, видимість була добра. У нього була технічна можливість уникнути зіткнення. Автомобіль був технічно виправлений. Потерпілій ОСОБА_8 він оплачував лікування, приїздив один раз на два дні до неї в лікарню. Допомогав онуці ОСОБА_8 , все оплачував,коли ОСОБА_8 померла, то сплатив поховання. ОСОБА_10 відвозив на дачу, відшкодував їй 30000,00 гривень.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується доказами, зібраними в ході судового розгляду справи:

- поясненнями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 про те, що 13.11.2022 року, приблизно о 15-00 год, вона вийшла з-за торця будинку по АДРЕСА_4 та звідти теж вийшла ОСОБА_11 з собакою. Вони почали спілкуватися та відійшли від будинку. ОСОБА_12 йшла на півкроку попереду неї. В цей час, о 15-10 год., починало сідати сонце над дорогою. Коли вони підійшли до дороги, то ОСОБА_12 підійшла раніше за неї, зробила розворот праворуч, ліворуч та почала рухатися по дорозі. Вона була впевнена у тому, що ОСОБА_12 побачила дорогу, що там безпечно. Праворуч вона взагалі не бачила дорогу, так як дуже світило сонце. Вона була у дутому пальто та в капюшоні, через який не бачила дорогу. Коли вони почали рух по дорозі, ОСОБА_12 йшла попереду на пів кроку. Вона повернула голову ліворуч та побачила, як легковий автомобіль піднімається вгору. Коли вони дійшли до половини дороги, вона повернула голову праворуч, то не побачила дорогу з-за сонця, а ОСОБА_12 весь час закривала їй дорогу. Вона побачила, як в променях сонця рухаються чотири фари недалеко від них. Вона сказала ОСОБА_12 : «Ліда, сонце, машина». Вони на декілька секунд зупинилися і в цей час відбувся удар ліворуч. Вона впала на асфальт. Удар охопив все тіло. Лідія лежала попереду. Підійшов якийсь хлопець та сказав, щоб вона підіймалася. Вона не змогла встати, бо дуже боліли ноги. Хлопець підняв її. Потім приїхала швидка допомога та поліція. Лідія лежала не рухалася. ОСОБА_12 відвезли в лікарню №9 а їй дали знеболювальне. Сказали, що у неї шок. Вони переходили дорогу не по пішохідному переходу. Лукичова стрімко йшла до того місця, де вони переходили дорогу. Зараз вона шкодує, що пішла за ОСОБА_12 . Відстань від пішохідного переходу була приблизно 20 метрів. Автомобіль був легковий, темного кольору. Через сонце не можливо було розглянути дорогу. Автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год . Вона не знає, чому вони не пішли по пішохідному переходу . До цього місця її привела ОСОБА_12 . Якби вона не зустріла ОСОБА_12 , то не опинилася в такій ситуації. Автомобіль здійснив наїзд їй на ноги. Вони з ОСОБА_12 порушили правила дорожнього руху, бо переходили дорогу в недозволеному місці. За ОСОБА_12 вона пішла безвольно. На її думку у всьому винна ОСОБА_12 .Обвинувачений відвозив її на дачу, відшкодував їй 30000,00 гривень. Просила призначити обвинуваченому мінімальне покарання не пов`язане з позбавленням волі.

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.11.2022 року; схемою до протоколу огляду; фототаблицею до протоколу; CD-R диском з відеозаписом до протоколу огляду місця події від 13.11.2022 року ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2022 року; схемою до протоколу; фототаблицею до протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2022 року; схемою до протоколу; фототаблицею до протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.12.2022 року; фототаблицею до протоколу слідчого експерименту;

- протоколом огляду DVD-R диском від 17.11.2022 відеозапису з камер відео спостереження приміщення ТЦ «Олександра», розташованих по вул. Рубана, 26 в м. Запоріжжя на якому зафіксовано механізм та обставини ДТП, фототаблицею до протоколу слідчого експерименту;

- висновком експерта судової фототехнічної експертизи №CЕ-19/108-22/13950-ФП від 30.11.2022 року;

- висновком експерта №СЕ-19/108-22/13709-ІТ від 14.12.2022 року, згідно якого на момент проведення огляду та дослідження, рульове керування, робоча гальмівна система, ходова частина автомобіля «ВАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані;

- висновком експерта №СЕ-19/108-22/14809-ІТ від 20.12.2022 року, згідно якого, в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до місця наїзду. В діях водія ОСОБА_6 є невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди;

- висновком експерта №287 від 17.01.2023 року, згідно якого, смерть ОСОБА_7 настала від внутрішньочерепної травми, котра супроводжувалася крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, яка ускладнилася у своєму перебігу прогресуючим набряком головного мозку, порушенням діяльності нервової, дихальної та серцево-судинної системи з розвитком поліорганної недостатності, котра у даному випадку стала безпосередньою причиною смерті. Травма голови у живих осіб мала б ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, у даному випадку перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю. Переломи ребер та кісток лівої гомілки виявлені у ОСОБА_7 у живих осіб мали б ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості за тривалістю розладу здоров`я (не менше 21 дня) у даному випадку у прямому причинному зв`язку зі смертю постраждалої не перебувають;

- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 17.012023, згідно якого проведено огляд моргу, розташованого по вул. Щаслива, 1, в м. Запоріжжя (КНП « Міська лікарня №9 ЗОР);

- висновком експерта №172п від 30.01.2023 року, згідно якого ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травма лівого колінного суглоба: субхондральний забій медіального відростку лівої великогомілкової кістки, пошкодження (надрив волокон) латеральної колатеральної зв`язки ІІ ст., набряк м`яких тканин по латеральній поверхні суглоба, синовіїт (запалення), кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (21 день).

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним, встановлені судом обставини підтверджені матеріалами кримінальної справи та не спростовуються чи оспорюються обвинуваченим, захисником, потерпілим.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст. 286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілого.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.368 КПК України суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12. 2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за статтями 286-288, 415 КК настає лише за умови, що винна особа внаслідок порушення певних правил спричинила з необережності потерпілому середньої тяжкості чи тяжке тілесне ушкодження або його смерть.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року N 14 передбачено, що при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючі та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_14 завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При цьому, суд враховує, що злочин, передбачений ст. 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку. Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - ч. 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - ч. 2, загибель кількох осіб - ч. 3); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1) у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Як вбачається з висновку експерт №СЕ-19/108-22/14809-ІТ від 20.12.2022 року, згідно якого, в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до місця наїзду. В діях водія ОСОБА_6 є невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди;

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше засуджений не був, працює, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодував потерпілим завдану шкоду, а також враховує думку прокурора, яка просила суд призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст.286 КК України, з застосуванням ст.75 КК України, без позбавлення права керування транспортним засобом, думку потерпілої ОСОБА_4 ,яка просила суд призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст.286 КК України, з застосуванням ст.75 КК України, без позбавлення права керування транспортним засобом.

Також при застосуванні кримінального покарання, суд вважає за доцільним врахувати те, що під час події обвинувачений попросив викликати швидку, і сам викликав поліцію, а тому поведінка обвинуваченого після події свідчить про його намагання врятувати потерпілих і усвідомлення своїх протиправних дій та дії пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в даній дорожній ситуації а саме те що пішоходи ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , в недозволеному для цього місці, в районі будинку АДРЕСА_3 , вийшли на проїзну частину та почали перетин вказаної вулиці, справа наліво по ходу руху водія ОСОБА_6 ,суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства, а тому, призначаючи йому покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ч. 4ст. 174 КПК Українисуд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2022 року у межах кримінального провадження ,внесеному до ЄРДР № 0001990 від 14.11.2022 року за ч. 2ст. 286 КК України, було накладено арешт на автомобіль «ВАЗ 21124»,р.н . НОМЕР_1 , належний ОСОБА_15 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2022 року на автомобіль «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є власністю ОСОБА_15 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2022 року на оптичний носій інформації DVD-R диск від 17.11.2022 з відеозаписом з камер відеоспостереження, розташованих по АДРЕСА_5 - скасувати.

Відповідно до ст. 128 ч. 5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, яка є спеціальною по відношенню до ст.. 1166, 1167 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, тощо.

Потерпілою ОСОБА_4 по справі заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 5218,50 грн. та моральної шкоди у сумі 50000,00 гривень.

06.07.2023 року потерпіла надала суду заяву про відмову від позову, у зв`язку з повним відшкодуванням завданої їй матеріальної та моральної шкоди.

Враховуючи викладене, суд закриває провадження у справі, відповідно до вимог ч.1,3 ст.206 ЦПК України.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 витрати пов`язанні з залученням експертів в кримінальному провадження в сумі 7928,76 грн. ,які підтверджені доданими до кримінального провадження довідками про витрати на проведення експертиз .

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369,373,374,376,615 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами .

Відповідно до правил ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 (один ) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт з автомобіля « ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_15 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя 15.11.2022 року.

Скасувати арешт з оптичного носія інформації DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, розташованих по вул. Рубана, 26 в м. Запоріжжя , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя 18.11.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів в розмірі 7928 (сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн.76 коп.

Закрити провадження за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 5218,50 грн. та моральної шкоди у сумі 50000,00 гривень на підставі п.1,3 ст.206 ЦПК України.

Речовий доказ - автомобіль «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є власністю ОСОБА_15 ,переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити по належності ;оптичний носій інформації DVD-R 120 mіn/4.7 з відеозаписом з камер відеоспостереження, розташованих по АДРЕСА_5 , що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

19.10.2023