Справа № 147/1399/23
Провадження № 1-кп/147/114/23
ВИРОК

іменем України

01 грудня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000110 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого,

за ч.4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

25 липня 2023 року близько 16.00 год. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , який раніше бував у будинку ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та якому було відомо про наявність у ОСОБА_5 бензопили марки «Goodluck» модель «GL4500M», маючи умисел на вчинення крадіжки бензопили марки «Goodluck» модель «GL4500M», шляхом зняття вікна веранди проник у житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_4 виявивши на веранді житлового будинку бензопилу марки «Goodluck» модель «GL4500M» вирішив її викрасти. Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті власне збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, в період дії правового режиму воєнного стану, з веранди житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , викрав належну ОСОБА_5 бензопилу марки «Goodluck» модель «GL4500M», ринкова вартість якої згідно з висновком судової товарознавчої експертизи становить 1725,85 грн. Викраденою бензопилою ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме залишив односельчанину ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 . Внаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 1725,85 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, розповів про мотиви та обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому пояснив, що 25 числа місця точно не пам`ятає можливо серпня 2023 року він залишив у ОСОБА_7 свій рюкзак з барсеткою, в якій були гроші, телефоном та документами. Вказані речі він залишив в с. Капустяни на вул. Мічуріна в будинку ОСОБА_5 . Коли прийшов забирати їх до будинку ОСОБА_8 , то на веранді побачив свій рюкзак. Вхід на веранду здійснюється через двері. На веранду він потрапив витягнувши вікно і тоді заліз на веранду. В цей час в будинку нікого не було. Він подивився в свій рюкзак і там було все крім барсетки. Тоді він подзвонив до ОСОБА_7 та запитав де його барсетка. ОСОБА_9 виключив телефон. Він побачив бензопилу і забрав її з собою. Після цього він поїхав до ОСОБА_10 . Потім знову дзвонив до ОСОБА_7 та повідомив, що він забрав бензопилу і просив його віддати барсетку. ОСОБА_9 сказав, що повідомить поліцію про це. Через деякий час до нього зателефонували з поліції. Поліцію він повідомив, що бензопилу він залишив ОСОБА_6 й після цього він поїхав до відділення поліції в смт Тростянець. Також зазначив, що жаліє про вчинене, під час досудового розслідування надавав показання, перед потерпілим вибачився та добровільно вказав поліцейським де бензопила. Зазначив, що на даний час він не перебуває на службі, оскільки розглядається кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, у вчиненому щиро кається, раніше не судимий, надав правдиві показання, вибачився перед потерпілим, приймав участь у бойових діях, відсутні обставини, які обтяжують покарання, а тому просить визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити мінімальне покарання визначене санкцією цієї частини статті у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України просить звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Також просить стягнути з обвинуваченого витрати на проведення експертиз та вирішити долю речових доказів, при цьому скасувавши арешт.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житлове приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, форму вини, обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, не одружений, негативно характеризується за місцем проходження служби, посередньо характеризується за місцем проживання, до лікаря психіатра-нарколога Тульчинської ЦРЛ за амбулаторною допомогою не звертався, відсутність претензій зі сторони потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правпорушення.

Відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні кримінального правопорушення, раніше не судимий, розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відсутність претензій з боку потерпілого, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без відбування покарання, а відтак останнього необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком при цьому слід покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2628,94 грн.

Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та признати йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок перебігу іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 2628,94 грн. (дві тисячі шістсот двадцять вісім гривень 94 коп.).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 27 липня 2023 року на бензопилу марки «Goodluck» модель «GL4500M» червоного кольору із кришкою оранжевого кольору серійний номер 09080625, на вигляд у зношеному стані.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - бензопилу марки «Goodluck» модель «GL4500M» червоного кольору із кришкою оранжевого кольору, на вигляд у зношеному стані - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1