ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3219/23 Справа № 192/933/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференціі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Вказана ухвала обгрунтована тим, що засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, не приділяє достатньо уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не бере участь роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених.

Суд першої інстанції вказав, що відсутні підстави для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній не працює за власним бажанням, не має заохочень та має одне стягнення у виді суворої догани.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно з витягом до протоколу № 20 від 24 березня 2023 року, комісією СВК №21 було відмовлено засудженому в направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення.

Суд першої інстанції вказав, що наявність у засудженого певних захворювань теж не дає безумовного права на застосування до нього умовно - достроково звільнення від відбування покарання, а є лише підставою для вирішення питання про звільнення від покарання на підставі ст. 84 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що у зв`язку зі станом здоров`я він не може працювати, має спайкову хворобу кішкивника та грижу, захворювання шлунку, перебуває на обліку у лікаря, не має стягнень і порушень.

Зазначив, що за останні роки має задовільну характеристику, не бажає нести шкоду суспільству, зрозумів, що на життя можливо заробляти без крадіжок.

Має стареньку мати , яка потребує допомоги і не має можливості працювати, так як хворіє.

Вказав, що вже не приймає участь в релігійних центрах самовдосконалення ,оскільки відсутня татаро-мусульманська община, так як він є кримським татарином.

Зазначив, що прагне до підвищення загального рівня освіти, звертався до навчального закладу ПТУ, але отримав відмову , оскільки не має паспорта.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 , з 19.06.2020 року перебував у державній установі "Дніпровська установа виконання покарання (№4)" за цей час характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 05.11.2020 року засуджений ОСОБА_7 , відбуває покарання у державній установі "Солонянська виправна колонія (№21)".

Як вбачається з характеристики від 23.05.2023 року, засуджений характеризується посередньо, мав одне стягнення (погашено за плином часу), заохочень немає.

Колегія суддів не приймає доводи засудженого, оскільки вказані доводи хоча і характеризують позитивно особу засудженого, проте не вказують на факт його виправлення, оскільки дотримання правил внутрішнього розпорядку є обов`язком засудженого.

З характеристики на засудженого ОСОБА_7 не вбачається, що він протягом всього періоду відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці бажав довести своє виправлення, а тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги засудженого.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково - залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4