Провадження №: 1-кп/336/125/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. ч. 2, 4 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. ч. 2, 4 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений до 30 січня 2024 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, проти задоволення якого заперечує сторона захисту, про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до шістдесяти днів, мотивуючи його наявністю ризиків ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків і потерпілих в кримінальному провадженні, продовження вчинення інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачений і захисник заперечують проти продовження дії запобіжного заходу, заявивши, що менш суворий запобіжний захід, такий, як домашній арешт, можливо й цілодобовий, здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та ефективність кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно із ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом положень кримінального процесуального законодавства продовження застосування будь-якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді тримання під вартою, може бути зумовлено тим, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Дійшовши висновку про доцільність продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, суд вважає, що ризики, на які посилається прокурор, не спливли.

При вирішенні клопотання суд враховує те, що прокурор довів наявність ризику ухилення обвинуваченого від суду, про що свідчить усвідомлення обвинуваченим суворості покарання, яке буде призначене у випадку доведення його винуватості, а також факти ухилення обвинуваченого від суду під час розгляду кримінального провадження щодо нього за обвинуваченням за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, що зумовили оголошення розшуку ОСОБА_6 , який тривав до його затримання за підозрою у вчиненні кримінально караного діяння, що зазначене в цьому обвинувальному акті.

Про ризик продовження вчинення кримінально караних діянь у сукупності свідчать судимості обвинуваченого за кримінально карані діяння проти чужої власності, вчинені різними способами, а також повідомлення йому про підозру в цьому провадженні про вчинення грабежу під час розгляду кримінального провадження щодо нього за ознаками ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України в умовах застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме: домашнього арешту.

На користь високого ступеню ймовірності вказаного ризику свідчить і та обставина, що інкриміновані обвинуваченому кримінально карані дії в кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України відносяться до іспитового строку, призначеного попереднім вироком, а також наявність щодо обвинуваченого іншої кримінальної справи в провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя за обвинуваченням за ч. 2 ст. 190 КК України.

Констатуючи виправданість двох вище зазначених ризиків, суд вважає, що заявлений ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків всупереч вимог закону не має під собою жодного підґрунтя, тому носить декларативний характер.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкцією частини статті обвинувачення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років.

При вирішенні вказаного питання суд враховує і тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінально караного діяння, яке законом про кримінальну відповідальність віднесено до категорії тяжких злочинів, а також подвійний об`єкт злочинного посягання, яким є охоронювані Основним законом України здоров`я людини та право приватної власності.

Як зазначено, застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу під час розгляду провадження відносно нього за обвинуваченням за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді цілодобового домашнього арешту виявилось неефективним, оскільки обвинувачений ухилився від суду та отримав повідомлення про підозру у вчиненні більш тяжкого злочину, який охоплюється обвинуваченням в цьому провадженні.

Суд бере до уваги зміст ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, і вважає, що у даному випадку застосування найбільш суворого заходу забезпечення кримінального провадження є таким, що зумовлено сукупністю наведених матеріальних і процесуальних передумов, необхідністю забезпечення охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з викладеним суд доходить переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання передбаченим законом ризикам перешкоджання здійсненню судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183-184, 314, 315, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду, но не більш ніж на шістдесят днів, а саме: до 24 березня 2024 року включно.

Початок дії цієї ухвали обчислювати з 25 січня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1