Провадження № 1-в/161/324/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 26 вересня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання за хворобою згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2022,

В С Т А Н О В И В

30.08.2023 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання за хворобою згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2022.

Клопотання мотивує тим, що в період з 08.06.2023 по 20.06.2023 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Волинського обласного госпіталю для інвалідів війни. У відповідності до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2416 ОСОБА_6 встановлено діагноз «Хронічна цервікокраніалгія та правобічна цервікобрахіалгія, недиферційована форма з вираженим больовим синдромом, помірно вираженими стато-динамічними розладами, фаза загострення вертеброгенного генезу. Остеохондроз шийного відділу хребта. Лівобічний сколіоз грудного, поперекового відділу хребта. ФН ш/в хребта І ст. Виявлено гіпертрофію лівого шлуночка». 21.06.2023 ОСОБА_5 був повторно госпіталізований до терапевтичного відділення КП «Медичне об?єднання луцької міської територіальної громади» з діагнозом гіпертонічна хвороба. Під час огляду було встановлено клінічний діагноз: «Дисциркуляторна енцефалопатія зі стійким цефалгічним та вестибуло-атакностичним синдромом, синкопальний напад, ататична хода, як прояв гіпертонічної хвороби II ступеня з ризиком III ступеня». Згідно висновку кардіохірурга від 06.07.2023 ОСОБА_5 встановлений діагноз: «міокардіофіброз, стан після перенесеного міокардиту, недостатність аортального клапану Іст., АV-блокада 2ст., шлуночкова та надшлуночкова екстрасистолія, гіперонічна хвороба ІІст.». Згідно висновку спеціаліста від 21.08.2023 ОСОБА_5 встановлений діагноз: «міокардіофіброз, стан після перенесеного міокардиту, рецидивуючий вірусний міокрадит, шлуночкова політопна акстрасистолія, ІІІ клас по Lown-Wolf, недостатність артеріального клапану І ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2ст., серцево-судинний ризик високий, СН ІІА стадія із зниженою функцією лівого шлуночка ФК ІІІ по NYHA».

Згідно висновку судово-медичного дослідження №43 від 06.09.2023 ОСОБА_5 на даний час страждає на захворювання серцево-судинної системи, а саме: міокардіофіброз, рецидивуючий вірусний міокрадит (зумовлений Covid-19), шлуночкова політопна акстрасистолія, ІІІ клас по Lown-Wolf, недостатність артеріального клапану І ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2ст., серцево-судинний ризик високий, СН ІІА стадія із зниженою функцією лівого шлуночка ФК ІІІ по NYHA». Наявні у засудженого захворювання відносяться до п.2 розділу VІІІ «Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», а тому просить звільнити засудженого відвідбування покарання за хворобою згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2022.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився з поважних причин, учасники не заперечували щодо проведення судового розгляду за відсутності останнього, а тому, на підставі ч.5 ст.549 КПК України, судовий розгляд проводиться за відсутності засудженого.

Заслухавши міркування прокурора, яка заперечила щодо задоволення клопотання, з`ясувавши думку захисника, яка підтримала клопотання та просила його задовольнити, дослідивши матеріали клопотання та долучені документи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Відповідно до ст.533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з ч.2 ст.534 КПК України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2022 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 03.05.2023 вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2022 залишений без змін.

Ухвалою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.06.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2022 та ухвалу Волинського апеляційного суду від 03.05.2023.

Таким чином, вирок суду набрав законної сили 03.05.2023 та підлягає безумовному виконанню.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2023 в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про відстрочку виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2022 у зв`язку з хворобою відмовлено.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 06.09.2023 ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2023 залишена без змін.

Частиною 2 ст.84 КК України, передбачено, що особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадках, якщо ця хвороба не лише за тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто, коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Тобто звільнення від покарання за хворобою право, а не обов`язок суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, винуватість свою не визнавав, обставини, що пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , були відсутні, при тому що була обставина, яка обтяжувала покарання.

Згідно висновку судово-медичного дослідження №43 від 06.09.2023 ОСОБА_5 на даний час страждає на захворювання серцево-судинної системи, а саме: міокардіофіброз, рецидивуючий вірусний міокрадит (зумовлений Covid-19), шлуночкова політопна акстрасистолія, ІІІ клас по Lown-Wolf, недостатність артеріального клапану І ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2ст., серцево-судинний ризик високий, СН ІІА стадія із зниженою функцією лівого шлуночка ФК ІІІ по NYHA». Наявні у засудженого захворювання відносяться до п.2 розділу VІІІ «Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання».

Згідно з ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема і підстави для звільнення від покарання (п.5 ч.1 ст.91 КПК України), покладається на сторону, що їх подає.

У зазначеному провадженні дотримано вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті у відповідності до вимог закону.

В судовому засіданні встановлено, що 20.09.2023 ОСОБА_5 затримано в приміщенні закладу охорони здоров`я на підставі вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2022, оскільки останній перебуває на стаціонарному лікуванні для нього залучена охорона у лікувальному закладі.

Тобто станом на день розгляду клопотання засуджений вже відбуває покарання за вироком суду.

В ч.2 ст.84 КК України констатовано фактично дві підстави звільнення: 1) звільнення від покарання; 2) звільнення від подальшого його відбування.

Окрім того, в ході розгляду клопотання судом встановлено, що захисником не надано належних доказів на підтвердження підстав, зазначених у ч.2 ст.84 КК України, зокрема того, що вказані в засудженого хвороби реально беззаперечно перешкоджають відбуванню покарання у виді арешту внаслідок наявних в нього хвороб та унеможливлюють лікування в умовах відбування покарання.

Не встановлено судом і того, що відбування покарання у виді арешту строком два місяці зможе призвести до погіршення стану його здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Також відсутні дані і про те, що заклади охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України не мають можливості надавати належну медичну допомогу.

Таким чином, оскільки засуджений вже фактично відбуває покарання, а захисник не ставить питання про звільнення ОСОБА_5 саме від подальшого відбування арешту, враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення такого клопотання.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у разі відбування покарання та погіршення стану здоров`я, установа виконання покарань чи сам засуджений мають право звернутися до суду із заявою для вирішення питання про його звільнення від подальшого відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 534, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення за хворобою від відбування покарання згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2022 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий