Справа № 338/904/23
Провадження № 11-кп/4808/502/23
Категорія ч.4 ст.185КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисник-адвокат ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Сєвєродонєцьк Луганської області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, депутатом не обирався, не працюючого, одруженого, раніше судимого: вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.05.2001р. за ч. 2 ст. 206 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 2 роки (покарання відбув); вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.07.2005 за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 6 місяців (покарання відбув); вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.06.2008 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців (покарання відбув); вироком Старобільського районного суду Луганської області від 20.03.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки; вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29.01.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі (покарання відбув, судимість не погашена),

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 361, ч.2 ст. 361 КК України КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 361, ч.2 ст. 361 КК України, та призначено покарання:

-за ч.4 ст. 185, ч.1 ст.69 КК України у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі

-за ч.1 ст. 361 КК України 1 (один) рік обмеження волі

-за ч.2 ст. 361 КК України 2 (два) роки позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді-2 років 2 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.01.2023, ОСОБА_8 перебував у домогосподарстві за місцем тимчасового проживання ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_3 , де виконував господарські роботи на прохання останньої. Того ж дня, близько 16 год. 45 хв., ОСОБА_8 зайшов до приміщення кухні вказаного житлового будинку, та на поверхні кухонного стола побачив мобільний телефон, який належить ОСОБА_10 . Знаючи, що остання користується мобільним додатком «Приват24», в нього виник умисел на викрадення грошових коштів, які знаходились на банківській картці "Приватбанку" № НОМЕР_1 , через мобільний додаток «Приват24».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по цей час, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаючи код доступу до додатку «Приват24» ОСОБА_10 , оскільки бачив як раніше потерпіла його вводила, перебуваючи в приміщенні кухні, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , без будь-якого дозволу ОСОБА_10 , шляхом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів) та автоматизованих систем - мобільного телефону останньої марки «Nokia G11», що дають змогу здійснити несанкціонований доступ до інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, не маючи права використовувати правомірно випущені електронні гроші, які зберігаються на рахунку потерпілої ОСОБА_10 , шляхом вводу коду доступу до додатку «Приват24» AT КБ "Приватбанк", авторизувався в мобільному додатку, у результаті чого проник до вказаної електронної системи без дозволу власника. В подальшому, без дозволу ОСОБА_10 , 31.01.2023 о 16:51 год. свідомо оформив документ на переказ електронних коштів, який існує в електронній формі, а саме - заявки на перерахування грошових коштів в сумі 6000 грн. на свою банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 . Після цього, використав вказаний електронний документ та перерахував грошові кошти в сумі 6000 грн. на свою вказану банківську картку «Ощадбанк». Таким чином, ОСОБА_8 , шляхом підробки відомостей стосовно потерпілої ОСОБА_10 , підробив інформацію автоматизованої системи.

Про те, що ОСОБА_8 перерахував із банківської картки ОСОБА_10 грошові кошти на власну банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 в сумі 6000 грн., останній не повідомив, а таємно викравши їх у такий спосіб, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну-шкоду на вказану суму.

Не зупиняючись на цьому, 08.02.2023, ОСОБА_8 вкотре перебуваючи за місцем тимчасового проживання ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_3 , де виконував господарські роботи. Того ж дня, близько 14 год. 45 хв., ОСОБА_8 зайшов до приміщення кухні вказаного житлового будинку, та на поверхні кухонного стола побачив мобільний телефон, який належить ОСОБА_10 . В той час в нього знову виник умисел на викрадення грошових коштів, які знаходились на банківській картці "Приватбанку" № НОМЕР_1 , через мобільний додаток «Приват24».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по цей час, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаючи код доступу до додатку «Приват24» ОСОБА_10 , оскільки бачив як раніше потерпіла його вводила, перебуваючи в приміщенні кухні, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , без будь-якого дозволу ОСОБА_10 , шляхом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів) та автоматизованих систем - мобільного телефону останньої марки «Nokia G11», що дають змогу здійснити несанкціонований доступ до інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, не маючи права використовувати правомірно випущені електронні гроші, які зберігаються на рахунку потерпілої ОСОБА_10 , шляхом вводу коду доступу до додатку «Приват24» AT КБ "Приватбанк", авторизувався в мобільному додатку, у результаті чого проник до вказаної електронної системи без дозволу власника. В подальшому, без дозволу ОСОБА_10 , 08.02.2023 о 14:51 год. свідомо оформив документ на переказ електронних коштів, який існує в електронній формі, а саме - заявки на перерахування грошових коштів в сумі 20000 грн. на свою банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 . Після цього, використав вказаний електронний документ та перерахував грошові кошти в сумі 20000 грн. на свою вказану банківську картку «Ощадбанк» Таким чином, ОСОБА_8 , шляхом підробки відомостей стосовно потерпілої ОСОБА_10 , підробив інформацію автоматизованої системи.

Про те, що ОСОБА_8 перерахував із банківської картки ОСОБА_10 грошові кошти на власну банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 в сумі 20000 грн., останній не повідомив, а таємно викравши їх у такий спосіб, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказаними кримінальними правопорушеннями, ОСОБА_8 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 26 000 грн.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що при винесенні вироку,суд не врахував всі обставини, що мають суттєве значення по даній справі. Зокрема, звертає увагу на те, що потерпіла ОСОБА_10 просила суд ОСОБА_8 суворо не карати та не призначати покарання у виді позбавлення волі. Посилається на те, що ОСОБА_8 в повному обсязі добровільно повернув їй вилучені кошти, тривалий час відвідує помешкання, де проживає потерпіла. Щоденно виконує чоловічу роботу в господарстві, так як вона веде сама догляд за інвалідами, з якими проживає в їхньому господарстві.

Зазначає, що потерпіла пояснила суду, що з настанням зими ОСОБА_8 займався заготівлею дров, регулярно викошував подвір`я та присадибну ділянку, проводив періодичні ремонтні роботи в господарстві, не допускаючи руйнування. За його відсутності вона, як жінка пенсійного віку, не зможе все це робити, що поставить в складні умови проживання її та інвалідів, яких вона доглядає.

Вважає, що судом не прийнято до уваги,те що, протиправні діяння ОСОБА_8 не мають підвищеної небезпеки, оскільки останній зрозумів вчинене ним, розкаявся, збитки повернув, добровільно звернувся в медичний заклад та пролікувався від наркотичної залежності.

Просить вирок суду змінити, застосувавши відносно ОСОБА_8 ст.75 КК України та звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін;

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що фактичні обставини вчиненого правопорушення, його правова кваліфікація та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 ніким з учасників судового провадження не оскаржуються, колегія суддів не перевіряє правильність та законність вироку суду першої інстанції в цій частині.

Разом з тим, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вказує, що при винесенні вироку суд не врахував всі обставини, що мають суттєве значення в даній справі.

Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити покарання із застосуванням ст..75 КК України, яке не пов`язане із позбавленням волі. Вважає, що достатнім у даному випадку було б змінити призначене йому покарання за ч.4 ст.185, ч.1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України у вигляді позбавлення волі , звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання , призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції виконав вимоги статей 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до проступків і тяжких злочинів

Зокрема, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом, відповідно до ст. 67 КК, не встановлено.

Зокрема, суд врахував характер та тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який має непогашену судимість, за місцем проживання характеризується позитивно, шкоду відшкодував повністю.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи вищевказані обставини та приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, відшкодуванню шкоди потерпілій та з урахуванням про особу винного, застосував вимоги ст.69 КК України та призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті закону, яке вважав необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів, як і ним, так і іншими особами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини на які посилається адвокат ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі були враховані судом при призначенні покарання та вирішанні питання про застосування вимог ст.69 КК України та призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про суворість призначеного покарання безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе тільки за умови реального відбування покарання у виді позбавлення волі і останній не може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

При вирішанні цього питання, колегія суддів враховує тяжкість правопорушень та обставини за яких їх було вчинено обвинуваченим ОСОБА_8 , особу винного та якому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті закону.

Зокрема, зі змісту досудової доповіді органу пробації ( а.п.72-69) вбачається, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при призначенні покарання необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення злочинів іншими особами.

Застосовуючи до обвинуваченого справедливе покарання за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання та необхідності звільнення від його відбування з випробуванням, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, як ним так і іншими особами.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування чи зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2023 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5