У Х В А Л А

Справа № 126/878/23

Провадження № 1-кс/126/90/2024

17 січня 2024 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі слідчого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту та передачу майна на відповідальне зберігання, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про часткове скасування арешту майна та передачу його йому на відповідальне зберігання, а саме належний йому мобільний телефон марки «Айфон 12» із наявною у ньому сім картою мобільного оператора ПРаТ «Київстар» № НОМЕР_1 , імей1 - НОМЕР_2 , імей2 - НОМЕР_3 .

Клопотання обгрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді від 25.10.2023 накладено арешт на мобільний телефон марки «Айфон 12» із наявною у ньому сім картою мобільного оператора ПРаТ «Київстар» № НОМЕР_1 , імей1 - НОМЕР_2 , імей2 - НОМЕР_3 , що поміщено до спец пакету НПУ WAR 0073541 та вилучено до ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, 23.10.2023 під час обшуку АДРЕСА_1 за місцем його фактичного проживання.

Як на час вилучення вказаного мобільного телефону так і на теперішній час потреби в утримуванні мобільного телефону немає через те, що він не представляє інтересу в даному кримінальному провадженні за кваліфікацією кримінального провадження № 0000059 від 05.04.2023 року. Таким чином він звертався до дізнавача з проханням повернути йому на відповідальне зберігання вказаний телефон, але йому було рекомендовано звернутись до суду з даним питанням. Він не є підозрюваним по даному кримінальному проваджені. Не вчиняв жодних протиправних а його майном недобросовісно заволодів його товариш не повідомивши про свої злочинні наміри. Вказаний телефон був придбаний у строк коли злочинні наміри товаришем вже були реалізовані.

Вказаний мобільний телефон марки «Айфон 12» із наявною у ньому сім картою мобільного оператора ПРаТ «Київстар» не мають відношення до кримінального провадження та потрібні йому для повсякденного користування.

Просить частково скасувати арешт в частині речей (рухомого майна) «Айфон12» із наявною у ньому сім картою мобільного оператора ПраТ «Київстар» та передати його йому на відповідальне зберігання.

В судове засідання представник заявника, адвокат ОСОБА_4 не явився, надав письмову заяву, в якій клопотання підтримав та просив задовольнити. Справу просив слухати у його відсутність та відсутність заявника.

Представник сектору дізнання відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області до суду не явився, надав письмову заяву в якій не заперечував щодо задоволення клопотання в частині передачі мобільного телефону марки «Айфон 12» на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .. Щодо передачі сім карти мобільного оператора ПРаТ «Київстар» заперечував, оскільки інформація, що міститься в ній має значення для проведення досудового розслідування, просив відмовити в задоволенні цієї частини клопотання.

Враховуючи припис ст. 107 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотання та додані до нього докази, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 05.04.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 25.10.2023 накладено арешт на мобільний телефон марки «Айфон 12» із наявною у ньому сім картою мобільного оператора ПРаТ «Київстар» № НОМЕР_1 , імей1 - НОМЕР_2 , імей2 - НОМЕР_3 , що поміщено до спец пакету НПУ WAR 0073541 та вилучено до ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, 23.10.2023 під час обшуку в АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Накладення арешту на майно, яке є речовим доказом кримінального правопорушення зумовлено необхідністю його збереження та запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України).

Згідно п. 18 ч. 1ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

У висновках, сформульованих у постанові ВП ВС від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19, на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті173 і 174 цього Кодексу).

За змістом частин 1, 2 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 4, 5ст. 170 КПК заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1ст. 174 КПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

За змістом п. 1 ч. 6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі, щодо позбавлення або обмеження права власності.

При вирішенні питання про наявність достатніх підстав вважати, чи існує потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту мобільного телефону в ході розгляду клопотання заявника про скасування арешту з майна, слідчий суддя враховує підстави, визначені ст. ст. 170,173 КПК України, зокрема, необхідність такого арешту з огляду на завдання кримінального провадження, його наслідки для особи, щодо майна якої він застосовується.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 5 п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту для майна третіх осіб.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 173 КПК України у разі застосування заходу забезпечення у вигляді арешту слідчий суддя повинен застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Зважаючи на наведене, слідчим суддею враховано, що потреби в утримуванні мобільного телефону належному ОСОБА_3 немає, оскільки він не представляє інтерес в даному кримінальному провадженні, був придбаний у строк коли злочинні наміри вже були реалізовані. Доказів на спростовування доводів заявника, дізнавачем не надано, як і не наведено переконливих доводів, які виправдовують подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту в частині використання мобільного телефону. Слідчим суддею також враховано, що ОСОБА_3 не є підозрюваним у кримінальному провадженні та не є стороною кримінального провадження.

Враховуючи встановлені обставини, зважаючи на положення ч. 1 ст. 100 КПК України, з метою недопущення порушення права власника на мирне володіння майном, слідчий суддя вважає, що потреба у застосуванні арешту майна в частині заборони користування телефоном марки «Айфон 12», що на переконання слідчого судді, не вплине негативно на хід досудового розслідування та буде відповідати забезпеченню розумного балансу між завданнями кримінального провадження та майновим інтересам власника майна.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне в скасуванні арешту на сім карту мобільного оператора ПРаТ «Київстар» № НОМЕР_1 , імей1 - НОМЕР_2 , імей2 - НОМЕР_3 відмовити, оскільки інформація, що міститься на ній має значення для досудового розслідування.

Також слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_3 , що часткове скасування арешту у даному випадку полягає у передачі телефону марки «Айфон 12» на відповідальне зберігання без можливості розпорядження/ відчуження даного майна, а також попередити останнього про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.

Разом із тим, обґрунтованим є покладення на власника обов`язку по зберіганню телефону марки «Айфон 12» до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, а також зобов`язання у разі необхідності за першою вимогою слідчого, прокурора, експерта, суду надавати даний телефоном для проведення необхідних слідчих чи процесуальних дій.

Керуючись ст. ст.16, 22, 100, 170 - 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту та передачу майна на відповідальне зберігання, задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 25.10.2023 на телефон марки «Айфон 12», належний ОСОБА_3 .

Телефон марки «Айфон 12», передати власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 на відповідальне зберігання до прийняття рішення по суті у кримінальному провадженні № 0000059 від 05.04.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Заборонити власнику майна передавати його будь-яким третім особам у користування та вчиняти дії щодо відчуження та/або розпорядження даним майном.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1