Справа №362/4842/22. Провадження №11-кп/824/1872/2023. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_7

за участю сторони захисту - адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під № 0000819, внесеному до ЄРДР 28.10.2022року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малютянка, Києво-Святошинського району. Київської області, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, розлученого, що на утриманні нікого не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, -

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць).

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини без мети збуту.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

28.10.2022 близько 10 години ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту в смт. Глеваха Фастівського району Київської області побачив на узбіччі дороги поліетиленовий пакет з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яку він сприйняв за амфетамін за відомими йому зовнішніми та запаховими ознаками, після чого у нього виник умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, в цей же день близько 10 години 15 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно, взяв поліетиленовий пакет з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, тобто незаконно її придбав та поклав до лівої шкарпетки, в яку був одягнутий, таким чином почав незаконно зберігати вищевказану речовину для власного вживання без мети збуту.

28.10.2022 о 12 годині 13 хвилин поруч будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 був зупинений працівниками поліції та в подальшому в нього виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, в якій виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою амфетаміну у речовині 0,554 г.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2022 відносно ОСОБА_6 , за ч. 1 ст. 309 КК України змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість та призначити покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що органом досудового розслідування до протоколів та в обвинувальний акт внесено неперевірену та недостовірну інформацію, що призвело до прийняття помилкового рішення у вигляді призначеного покарання.

Зазначає, що ОСОБА_6 щиро розкаюється у вчиненні кримінального проступку та жалкує про його вчинення, тяжких наслідків від дій обвинуваченого не завдано, має сім`ю, на утриманні має малолітнього сина, що свідчить про його сталі соціальні зв`язки, раніше несудимий, має постійне місце роботи, з місцем роботи характеризується позитивно.

Вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, доводів, викладених у апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 ; вислухавши доводи адвоката та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; доводи прокурора ОСОБА_7 , який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, просив залишити цей вирок без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши й обміркувавши доводи апелянта, - колегія суддів апеляційної інстанції уважає апеляційну скаргу обвинуваченого такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

За ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (в редакції від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді арешту.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком, зважуючи на наступне.

Так, апеляційний суд враховує щире каяття ОСОБА_6 та не завдання вчиненим злочином тяжких наслідків. Також, в ході апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений має сім'ю, та на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_9 2014 року народження, який потребує його участі у вихованні, догляді та утриманні.

Крім того, відповідно до характеристики з місця роботи обвинуваченого, наданої ФОП " ОСОБА_10 " ОСОБА_6 зарекомендував себе ініціативним працівником, здатним кваліфіковано вирішувати встановлені завдання, критично аналізувати зроблене, виділяти основні напрямки та приорітети в трудовій діяльності.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць не відповідає принципам справедливості, індивідуалізації та співмірності покарання внаслідок суворості та не сприятиме виправленню обвинуваченого.

З огляду на встановлені та доведені обставини, що впливають на захід примусу, враховуючи в сукупності: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке ст. 12 КК України віднесене до кримінального проступку, характер та конкретні обставини його скоєння; дані про особу обвинуваченого, зокрема і те, що він раніше несудимий, має можливість працювати і заробляти кошти, виявив бажання стати на шлях виправлення, а також має малолітню дитину, у вихованні якої приймає участь; наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щирого каяття обвинуваченого, та відсутність таких, які б його обтяжували, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а саме застосувати до нього менш суворий вид покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання колегії суддів, саме таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним у ст. 65 КК України, є співмірним зі ступенем тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і даним про його особу, справедливим, необхідним і достатнім, сприятиме досягненню мети покарання, регламентованій у ст. 50 КК України, виправленню засудженого та попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, зазначені обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, та дані про особу ОСОБА_6 у своїй сукупності, на переконання колегії суддів апеляційного суду, дають достатні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді арешту. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за можливе змінити покарання в порядку п. 1 ч. 1 ст. 408, ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України, а апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , - задовольнити.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.

Призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України пом`якшити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4