ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3434/23 Справа № 234/8147/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16 листопада 2023 року включно.

Визначено обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі 187 880 грн. У разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 небезпідставно обвинувачується у вчиненні інкримінованих злочинів, за які передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, судом взято до уваги, що ризики, зазначені прокурором, як підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, продовжують існувати, а інший більш м`який запобіжний захід, окрім застави у визначеному розмірі, не забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того судом враховано дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає про те, що судом не взято до уваги, що заявлені ризики є недоведеними, оскільки прокурором не надано доказів незаконного впливу на свідків та потерпілого, здійснення спроб переховування та перешкоджання правосуддю під час судового провадження. Вказує на порушення розумних строків розгляду справи в суді першої інстанції та довготривале утримання його під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених у ній підстав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000577 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 190 КК України.

18 вересня 2023 року прокурором подано клопотання про продовження строку тримання цього обвинуваченого під вартою, в якому зазначено, що встановлені ризики та суспільна небезпека особи ОСОБА_6 не відпали і продовжують існувати.

Перевіривши з урахуванням доводів апеляційної скарги представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які зумовлюють продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення небезпідставності обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень з огляду на те, що вона достатньою для обговорення питання про запобіжний захід мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання, та не оспорюється обвинуваченим в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недоведеності ризиків, передбачених п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КК України, колегія суддів не вважає обгрунтованими, оскільки стороною обвинувачення надано вагомі докази того, що ОСОБА_6 небезпідставно обвинувачується у скоєні кримінального проступку та тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді довготривалого позбавлення волі, справа перебуває на завершальній стадії судового розгляду, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду, а не вчинення таких дій унеможливлене застосуванням до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції враховується, що ОСОБА_6 офіційно зареєстрований та проживає на території, наближеній до зони проведення активних бойових дій, де можливості держави щодо контролю за місцем перебування та процесуальною поведінкою цього обвинуваченого об`єктивно обмежені, через що ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим і вагомим.

Також є обгрунтованими висновки суду щодо наявності ризику впливу ОСОБА_6 на потерпілих та свідків з огляду на те, що останній має доступ до матеріалів справи, йому відомі анкетні дані та місце проживання останніх, у зв`язку із чим з метою схилення до надання тих чи інших показань може здійснювати незаконний вплив на них.

Крім того колегією суддів враховано, що обвинувачений раніше судимий, не працевлаштований, легального джерела доходу, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, що свідчить про відсутність соціально стримуючих факторів у запобіганні заявленим ризикам.

Доводи обвинуваченого щодо незастосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки ОСОБА_6 визначено заставу з урахуванням положень ст. 182 КПК України, тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, майнового стану обвинуваченого.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України встановлюють, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що мінімальний розмір застави у межах, визначених ст. 182 КПК України, не здатен забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що саме визначений розмір застави, з урахуванням характеру та обставин інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, у даному випадку буде цілком достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню судового розгляду, а підстав для визначення меншого розміру застави не вбачається.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою суду, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього обвинуваченого під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі судового провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування найбільш суворого запобіжного заходу з визначенням застави.

Доводи обвинуваченого щодо довготривалого утримання під вартою, хоча і заслуговують на увагу, однак даний вид запобіжного заходу є необхідним заходом забезпечення належної процесуальної поведінки, та його тривалість зумовлена складністю справи, необхідністю проведення об`єктивного судового розгляду з допитом свідків, дослідженням доказів по справі.

З урахуванням вищенаведених обставин та відомостей про особу обвинуваченого, тривалість тримання його під вартою не нівелює обсяг та вагомість встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, а відтак сама по собі не може розглядатися як безумовна підстав для застосування до ОСОБА_7 менш обтяжливого запобіжного заходу. Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи та якнайшвидшого вирішення по суті пред`явленого останньому обвинувачення.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4