КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 21.12.2023 відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу слідчого судді, та змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

09.01.2024 до Київського апеляційного суду з Оболонського районного суду міста Києва надійшли матеріали судового провадження за клопотанням захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Вивчивши апеляційну скаргу з доповненнями та матеріали судового провадження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, з таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що Конституцією та законами України.

_____________________________________________________________________________

Справа № 756/15819/23 Слідчий суддя - ОСОБА_6

Апеляційне провадження № 11-сс/824/236/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження

в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 Глави 26 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до частини 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 ст. 392 КПК України, вапеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із системного аналізу положень ст. 309 КПК України, поняття «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й випадки зміни запобіжного заходу, коли суд обирає інший захід. Вказане узгоджується і з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2019, справа № 286/1695/18.

В ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.12.2020 р. у справі № 487/392/20 колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для касаційного перегляду ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, в якій суддя послався на положення ст. 309 КПК України, згідно з якими оскаржувана ухвала слідчого судді про відмову у зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання не може бути переглянута в апеляційному порядку. При цьому, колегія суддів зазначила, що у даному випадку слідчий суддя відмовив захиснику у задоволенні його клопотання про зміну підозрюваному запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, а не застосував інший, яким би погіршувалося становище підозрюваного, а тому ця ухвала не підлягає апеляційному оскарженню.

Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.05.2021 у справі № 335/9520/19, сторони кримінального провадження мають право оскаржувати в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді про зміну підозрюваному обраного запобіжного заходу у випадку, якщо застосування такого запобіжного заходу або відмова в його застосуванні підлягають апеляційному оскарженню відповідно до частини 1 статті 309 КПК.

Частиною першою статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

До цього переліку, зокрема, віднесено відповідні ухвали слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі про застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, домашнього арешту та застави, або відмову у їх застосуванні.

Разом з тим, зазначеними нормами кримінального процесуального законодавства не передбачено оскарження у апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування або відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст. 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Частина 4 статті 399 КПК України визначає не право, а обов`язок суду апеляційної інстанції відмовити у відкритті провадження, тому що законом визначено чіткий перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню, і не надає можливості діяти вибірково щодо кожного конкретного випадку.

У даному випадку закон не передбачає права або обов`язку суду апеляційної інстанції давати оцінку законності чи незаконності прийнятого по суті рішення слідчим суддею.

Оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено оскарження у апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а відтак і зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання, то вважаю, що підстави для відкриття провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 відсутні.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 309, 376, 392, 399 КПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2023 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особам, які подали апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1

/