Справа № 524/9265/23
Провадження № 1-кп/524/722/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0001040 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14 жовтня 2023 року близько 08:00 год. ОСОБА_5 , правомірно перебуваючи за адресою: м. Кременчук, провулок Чорнобаївський, буд. 7, маючи умисел на таємне викрадення офіційного документу, з корисливих мотивів, умисно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що перебуває в приміщенні кімнати один, шляхом вільного доступу, викрав банківську картку № НОМЕР_1 , яка знаходилася в кімнаті та відкрита в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року №2657-12, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-3, п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року №851-4, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, і статті 200 Кримінального кодексу України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом. Після чого, заволодівши вказаною картою, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 14 жовтня 2023 року, о 13.24 годин, у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів із попередньо викраденої банківської картки № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та прибув до відділення АТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Кременчук, проспект Лесі Українки, буд.54. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), використовуючи банківську картку № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою банкомату здійснив зняття готівки у сумі 1000 гривень. Після цього ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив матеріального збитку ОСОБА_6 на загальну суму 1000 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 та за ч.1 ст. 357 КК України.

27.11.2023 року між прокурором ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі, за ч.1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим буде призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років та на пісдтаві ст. 75 КК Украни звільнено від відбування покарання з випробуванням.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Окрім цього, до угоди про визнання винуватості долучена заява від потерпілого ОСОБА_6 , відповідно до якої останнів надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, направив до суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність.

Захисник ОСОБА_4 також вважала можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз і в її присутності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінальних правопорушень, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. Укладаючи відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Крім того обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком та тяжким злочином, укладання угод по якому не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладання ним угоди. Прокурором надано заяву потерпілого ОСОБА_6 , відповідно до якої він надає згоду на укладання угоди між прокурором та обвинуваченим, а отже угода відповідає вимогам закону.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 .

Речові докази суд розподіляє на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не пред`являвся.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 472, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 , укладену 27 листопада 2023 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази: пластикову картку «Приватбанку» №107250, обкладинку паспорта, чотири скляні рюмки повернути законним володільцям.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Олександр ГУСАЧ