Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

про розшук

11 жовтня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у закритому підготовчому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , про розшук та дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

для участі в розгляді клопотання, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000056, яке внесене до ЄРДР 20 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КПК України,

У С Т А Н О В И В:

подане клопотання, мотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

У ході судового провадження, ОСОБА_5 у підготовчі засідання від 14 січня 2021 року, 05 травня 2021 року, 17 грудня 2021 року, 28 січня 2022 року, а також 09 лютого 2023 року, не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв.

До того ж, стосовно ОСОБА_5 застосовувався привід, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2021 року. За результатами його виконання, установлено, що останній за місцем реєстрації не проживає.

09 лютого 2023 року, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, вирішено здійснити привід ОСОБА_5 із затриманням.

Отож, оскільки строк дії вище вказаної ухвали закінчився, враховуючи те, що існують підстави, для взяття ОСОБА_5 під варту, адже він переховується від суду, просив:

1) надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу для його участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

2) в ухвалі зазначити такі дані прокурора: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав своє клопотання, за обставин та підстав зазначених у ньому. До того ж, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 ухиляється від суду, просив: оголосити його в розшук, а провадження на час розшуку зупинити. Проведення розшуку просив доручити Територіальному управлінню ДБР в м. Києві.

Захисник ОСОБА_4 при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Судом установлено, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу, без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому за таких фактичних обставин.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_3 , обіймаючи посаду сапера відділення керованого мінування 1 інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти інженерно-саперного батальйону, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, о 08:00 год. 05 червня 2019 року, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, до 11 листопада 2020 року.

В обвинувальному акті, місцем реєстрації ОСОБА_5 вказано: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розписки від 11 листопада 2020 року, ОСОБА_5 отримав обвинувальний акт.

Згідно із заявкою на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення від 11 листопада 2020 року, ОСОБА_5 просив надсилати судові повістки у вигляді SMS-повідомлень на його мобільний номер телефону НОМЕР_4 .

Підготовче засідання від 14 січня 2021 року, відкладене, через неявку обвинуваченого ОСОБА_5 , який судовий виклик не отримав.

Підготовче засідання від 05 травня 2021 року, відкладене, через неявку обвинуваченого ОСОБА_5 , який судовий виклик отримав (а.с. 44), причини неявки не повідомив.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року, вирішено здійснити привід обвинуваченого ОСОБА_5 .

Матеріалів про його виконання до суду не надходило.

Підготовче засідання від 07 липня 2021 року, відкладене, через неявку обвинуваченого ОСОБА_5 , який судовий виклик отримав (а.с. 56), причини неявки не повідомив.

Підготовче засідання від 28 липня 2021 року, відкладене, через неявку обвинуваченого ОСОБА_5 , який судовий виклик отримав (а.с. 64, 72), причини неявки не повідомив.

Підготовче засідання від 06 серпня 2021 року, відкладене, через неявку обвинуваченого ОСОБА_5 , який судовий виклик не отримав.

Підготовче засідання від 02 листопада 2021 року, відкладене, через неявку обвинуваченого ОСОБА_5 , який судовий виклик отримав (а.с. 79), причини неявки не повідомив.

Згідно із відповіддю комунального підприємства «ГЕЙКІВСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА ЛІКАРНЯ З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» від 30 листопада 2021 року № 445, ОСОБА_5 , перебував на стаціонарному лікуванні в у період з 09 липня 2021 року до 20 липня 2021 року, з діагнозом: легка розумова відсталість.

Підготовче засідання від 17 грудня 2021 року, відкладене, через неявку обвинуваченого ОСОБА_5 , який судовий виклик отримав (а.с. 93), причини неявки не повідомив.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2021 року, вирішено здійснити привід обвинуваченого ОСОБА_5 .

У підготовче засідання від 28 січня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, судовий виклик отримав (а.с. 103), причини неявки не повідомив.

Згідно з довідкою Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 на території сільської ради не проживає, адреси: АДРЕСА_1 , не існує.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2022 року, надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу до суду, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 28 липня 2022 року.

За результатами приводу встановлено, що згідно з довідкою Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 на території сільської ради не проживає, адреси: АДРЕСА_1 , не існує.

Згідно з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2023 року, ОСОБА_5 оголошений у розшук та надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу до суду, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 09 серпня 2023 року.

За результатами виконання ухвали, Третій оперативний відділ (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві надало відповідь № 22169-23/15-03-3/11646-23/п від 22 серпня 2023 року, про те, що оперативними працівниками здійснені заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 , відпрацьовані його можливі адреси проживання та перебування на території Дніпропетровської області, за результатами здійснених заходів, не встановлено фактів перебування або переховування ОСОБА_5 на території Дніпропетровської області. Останнім відомим місцем проживання ОСОБА_5 є військова частина НОМЕР_3 , яка дислокується по АДРЕСА_2 . Отож, у Третього оперативного відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві відсутні повноваження на здійснення розшуку ОСОБА_5 .

Також, прокурором ОСОБА_3 надане клопотання, про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Отже, слідча суддя, для надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, на підставі наданих доказів, має установити:

1) чи обставини, які вказані прокурором, вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого;

2) чи переховується обвинувачений від суду;

3) чи до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обвинувачений вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного захожу і зазначені у статті 177 КПК України.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що прокурором ОСОБА_3 доведена наявність усіх обставин, про які зазначено вище.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкцією ч. 4 ст. 407 КПК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 158-VIII від 05.02.2015; в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015), передбачене покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років позбавлення волі.

Отож, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, буде порушено, якщо судове рішення або по суті твердження представника держави щодо обвинуваченого у вчиненні злочину відображає думку, що він є винним, тоді як його вину ще не доведено відповідно до закону. За відсутності формального висновку цього достатньо для припущення, що суд або відповідна посадова особа вважає обвинуваченого винним, і передчасне висловлення такої думки судом неодмінно порушить принцип презумпції невинуватості. Однак слід розрізняти твердження, які відображають думку про винуватість особи, та твердження, які просто описують «стан перебування під підозрою». Перші порушують презумпцію невинуватості, тоді як другі розглядаються як беззаперечні у різних ситуаціях, розглянутих Судом (п. 136 рішення ЄСПЛ у справі «Грибник проти України» за заявою № 58444/15, від 17 вересня 2020 року).

Отже, суд на стадії судового розгляду, при вирішенні процесуальних питань, у тому числі стосовно запобіжного заходу, не має права стверджувати про винуватість обвинуваченого.

За таких обставин, суд не надає оцінку обґрунтованості підозри, обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд зазначає, що прокурор ОСОБА_3 обґрунтовуючи необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , посилався, на наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 фактично переховується від суду та буде проводжувати це робити.

Суд підтримує думку прокурора ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_5 в підготовчі засідання від 05 травня 2021 року, 07 липня 2021 року, 28 липня 2021 року, 02 листопада 2021 року, 17 грудня 2021 року, 28 січня 2022 року, 09 лютого 2023 року не з`являвся, причини неявки суд не повідомляв, засоби процесуального примусу результату не дали.

Судом було з`ясовано, що неявка, лише в одне з цих засідань обумовлене поважною причиною - перебування на стаціонарному лікуванні, а повідомлене ОСОБА_5 місце реєстрації та проживання, не існує.

Суд вважає, що зважаючи на вказані обставини та те, що обвинувачений ОСОБА_5 за більш ніж рік, жодного разу не повідомив, причини, чому він не може з`явитися для розгляду обвинувального акта стосовно нього, не повідомив про зміну ним місця проживання, а повідомлене ним місце реєстрації не існує, запобігти установленому ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою неможливо.

Суду доведено, що обвинувачений ОСОБА_5 переховується від суду.

Отже, викладене свідчить про те, що наявні підстави, передбачені ст. 189 КК України, для надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу.

До того ж, на підставі ч. 1 ст. 335 КПК України, ОСОБА_5 необхідно оголосити в розшук, адже він ухилився від суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794-VIII, державне бюро розслідувань відповідно до покладених на нього завдань та у межах своєї компетенції: здійснює розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні правопорушення, розслідування яких віднесено до підслідності Державного бюро розслідувань.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 216 КПК України, слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень: проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), крім кримінальних правопорушень, передбачених статтею 422 Кримінального кодексу України.

Отже, оскільки досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, віднесене до підслідності органів державного бюро розслідувань, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794-VIII, здійснення розшуку належить доручити Територіальному управлінню, розташованому у м. Полтава, яке поширює свою діяльність на Дніпропетровську область, де востаннє проживав ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 189-191, 331, 335 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , про розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , - задовольнити.

Клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_5 , для участі в розгляді клопотання, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000056, яке внесене до ЄРДР 20 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КПК України, - задовольнити.

Оголосити обвинуваченого ОСОБА_5 , в розшук.

Розшук доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві.

Надати дозвіл працівникам Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві та іншим органам уповноваженим на затримання особи, дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказати, що обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , останнє відоме місце проживання: в АДРЕСА_4

У разі затримання, доставити обвинуваченого ОСОБА_5 , протягом 36 годин з моменту затримання, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за адресою: вул. П.Скоропадського, 4-А, м. Біла Церква, Київська область.

Про затримання ОСОБА_5 повідомити прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , за адресою: вул. Шолом-Алейхема, буд. 36, м. Біла Церква, тел.: НОМЕР_1 , НОМЕР_2.

Згідно із ч. 5 ст. 191 КПК України, службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Установити строк дії ухвали - шість місяців, а саме з 11 жовтня 2023 року до 11 квітня 2024 року, включно.

Кримінальне провадження № 0000056, яке внесене до ЄРДР 20 червня 2019 року, стосовно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КПК України, - зупинити до закінчення розшуку.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала втрачає силу з моменту: приводу обвинуваченого до суду, або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або добровільного з`явлення обвинуваченого до суду.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1