У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 вересня 2023 року, якою накладено арешт на майно, вилучене в ході проведеного 06.09.2023 року обшуку території домоволодіння за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , у межах кримінального провадження за №0000350 від 19.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

підозрювана: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведеного 06.09.2023 року обшуку території домоволодіння за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 за адресою:, АДРЕСА_1 , у межах кримінального провадження за №0000350 від 19.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України. Зобов`язати прокурора повернути вилучене майно.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, який пропущений з поважних причин.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Задоволено клопотання прокурора про арешт майна, що було вилучено в ході проведеного 06.09.2023року обшуку території домоволодіння за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 за адресою:, АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «ОРРО» модель А-54 блакитного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картами: «Лайфсел» НОМЕР_3 та «ВФ Україна» НОМЕР_4 ; два стартових пакети «Лайфсел» від номеру телефону НОМЕР_3 серійний номер пакету НОМЕР_5 та «ВФ Україна» серійний номер пакету 887; ноутбук марки НР А-12-9720Р синього кольору, разом з зарядним пристроєм чорного кольору; роутер марки ТР-Link; флеш накопичувач об`ємом 32 ГБ «Transeid»; банківські картки у кількості 6 штук, а саме: «ПУМБ» - НОМЕР_6 ; «ПУМБ» - НОМЕР_7 ; «Приват Банк» - НОМЕР_8 ; «Приват банк» - НОМЕР_9 ; «Таскомбанк» НОМЕР_10 ; «Таскомбанк» - НОМЕР_11 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, постановленою з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Зазначає, що майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 не має жодного доказового значення у кримінальному провадженні №0000350 від 19.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

Стверджує, що період вчинення кримінального правопорушення зазначений з 30.05.2022 року по 30.06.2023 року, а речі, що були вилучені під час обшуку були придбані значно пізніше, що підтверджується доданими чеками.

Наполягає на тому, що ні в клопотанні, ані в ухвалі слідчого судді не наведено доказів того, що вилучене майно має ознаки речових доказів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду надійшло клопотання в якому прокурор просив накласти арешт на майно, вилучене в ході проведеного 06.09.2023 року обшуку території домоволодіння за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 за адресою:, АДРЕСА_1 .

В клопотанні зазначено, що СУ ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000350 від 19.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Клопотання про арешт майна мотивоване тим, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критерію речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України. Не застосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя вказав, що з урахуванням того, що вилучене майно, на яке просять накласти арешт, має ознаки речових доказів в цьому кримінальному провадженні, суд вважає обґрунтованим клопотання про накладення арешту на все вилучене в ході проведеного 06.09.2023 року обшуку території домоволодіння за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 у межах кримінального провадження за №0000350 від 19.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з вимогами п.3 ч.2 ст.395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчим суддею за результатами клопотання прокурора була постановлена 13.09.2023 року, без участі власника майна. Сторона захисту отримала копію ухвали слідчого судді 26.09.2023 року і 28.09.2023 року скарга була подана до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, з метою дотримання права на доступ до суду, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_5 , що діє в інтересах ОСОБА_6 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, визнати поважними причини пропуску строку та поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 вересня 2023 року.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000350 від 19.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

За версією органу досудового розслідування, у ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 в невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, виник спільний злочинний умисел, направлений на вербування людей, з метою сексуальної експлуатації з використанням обману та уразливого стану осіб, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

В межах цього кримінального провадження прокурором скеровано до суду клопотання про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведеного 06.09.2023 року обшуку території домоволодіння за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 за адресою:, АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 08.09.2023 року у кримінальному провадженні вище вказане майно визнано речовими доказами.

Розглядаючи в порядку ст. ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен в тому числі враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Ці вимоги закону спрямовані на те, щоб арешт майна не привів до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею були дотримані вимоги ст. ст. 170-173 КПК України та доцільно до обставин, задоволено клопотання прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку, що оскільки в судовому засіданні була встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000350 від 19.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, та що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення речових доказів по вказаному кримінальному провадженню, то з метою забезпечення збереження цього майна необхідно накласти на нього арешт.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на цьому етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому не є слушними доводи апелянта про те, що слідчий суддя безпідставно арештував вищевказане майно.

Матеріали кримінального провадження підтверджують, що арештоване майно може бути використане як доказ у цьому кримінальному провадженні, про що зазначено у клопотанні прокурора про накладення арешту на вилучене в ході проведеного 06.09.2023 року обшуку території домоволодіння за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 за адресою:, АДРЕСА_1 .

Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, з метою збереження речових доказів.

З урахуванням викладеного вище, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.

в с т а н о в и в :

Керуючись ст. ст.376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити строк адвокату ОСОБА_5 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 вересня 2023 року, якою накладено арешт на майно, вилучене в ході проведеного 06.09.2023 року обшуку території домоволодіння за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , у межах кримінального провадження за №0000350 від 19.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: