Справа № 446/923/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/35/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 листопада 2023 року за ч.1 ст. 122 КК України, -

встановила:

вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 листопада 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до ч. 1, п. 3 ч.3 ст. 76 КК України обов`язків:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , 28 лютого 2023 року приблизно о 19 годині 35 хвилин, перебуваючи в коридорі житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, під час конфлікту із своїм дядьком ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_9 один удар кулаком лівої руки в ділянку носу.

У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень, в той же день, приблизно о 19 годині 45 хвилин знаходячись на подвір`ї господарства за вищевказаною адресою, умисно наніс ОСОБА_9 ще два удари кулаком лівої руки в ділянку обличчя справа, при цьому від останнього удару ОСОБА_9 впав спиною на землю.

Внаслідок чого, ОСОБА_6 у сукупності умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді: одного синця на нижній повіці правого ока, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та закритий перелом носової кістки, що за ознакою тривалості розладу здоров`я відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України - спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

На вирок суду адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яку міру покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, вказує, що покарання, призначене оскаржуваним вироком обвинуваченому ОСОБА_6 є надто суворим, оскільки судом не враховано всі обставини справи, зокрема визнання вини та щире каяття обвинуваченого у скоєному, примирення з потерпілим, відшкодуванням завданої шкоди.

Вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуваний вирок з упередженням до обвинуваченого ОСОБА_6 та при призначенні покарання не врахував пом`якшувальні обставини.

На думку захисника, призначене судом покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі є надто суворим.

Звертає увагу, що на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до ч. 1, п. 3 ч.3 ст. 76 КК України обов`язків, в тому числі - працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), що позбавляє автоматично обвинуваченого права на освіту, враховуючи його вік (21 рік). Тобто протягом двох років іспитового строку обвинувачений ОСОБА_6 позбавлений судом першої інстанції права на вступ до вищого навчального закладу на денну форму навчання для здобуття вищої освіти, що гарантується Конституцією України.

Заслухавши доповідача, виступ обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який подану апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, через що в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, то такі, на переконання колегії суддів, є слушними.

Так, за змістом статей 409, 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції зокрема може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто такого покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з вказаної мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності та особі винного. Пропорційність покарання вищезазначеним складовим є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Положення ст. 65 КК України визначають загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, особи винного та обставин, що впливають на покарання.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував особу обвинуваченого ОСОБА_6 , що він є особою молодого віку, раніше не судимий, непрацюючий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, а відповідно до досудової доповіді органу пробації від 22.06.2023 має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, процесуальну поведінку обвинуваченого у судовому засіданні, до якого ухвалами суду від 19.07.2023 та 28.07.2023 було застосовано привід. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України, у відповідності до п. 2 ст. 66 КК України суд визнав добровільне усунення заподіяного шкоди, оскільки потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні від пред`явленого цивільного позову відмовився і вказав, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, просив його суворо не карати. Тому, суд вважав, що обвинувачений вжив відповідних заходів для усунення заподіяної шкоди, що є пом`якшуючою покарання обставиною. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України, суд, у відповідності до ст. 67 КК України визнав вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи з якою винний перебуває (перебував) у близьких відносинах.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченому слід призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали провадження та не надав оцінку особі обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, за це кримінальне правопорушення.

Частина 1 цієї норми надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання призводить до висновку, що застосування статті 69 КК України можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України, й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі №744/884/17 зазначав, що обставини, що пом`якшують покарання, чи сукупність цих обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 під час апеляційного перегляду в повному обсязі визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні, виражав щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, цілком усвідомив протиправність вчиненого ним діяння, зобов`язався в подальшому дотримуватися бездоганної поведінки.

Як зазначено в роз`ясненнях, що містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у кожному випадку застосування ст. 69 КК, суд зобов`язаний зазначити у мотивувальній частині вироку не тільки те, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують тяжкість вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а й врахувати мету й мотиви, якими керувалася особа при вчиненні злочину, її роль та поведінку, як під час, так і після вчинення злочинних дій тощо.

На переконання колегії суддів, належну оцінку не отримали відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є особою молодого віку, раніше не судимий, злочин вчинений останнім відноситься до нетяжких, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.

З огляду на викладене, апеляційний суд до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, щире каяття, усунення заподіяної потерпілому шкоди. Обставиною, яка обтяжує покарання згідно із ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи з якою винний перебуває (перебував) у близьких відносинах.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, вказані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки повне визнання своєї винуватості, щире каяття, усунення заподіяної потерпілому шкоди, відмова потерпілого від цивільного позову, відсутність претензій у потерпілого до обвинуваченого, приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід пом`якшити покарання із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн., оскільки саме таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та не є надто суворим чи м`яким.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_6 покарання змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок суворості.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначення покарання.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно та всебічно розглянути провадження і постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 листопада 2023 року за ч.1 ст. 122 КК України щодо ОСОБА_6 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4