Дата документу 31.10.2023 Справа № 334/4291/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1275/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/4291/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10

ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника керівника Запорізької обласної прокуратури, прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 серпня 2023 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Лебедина Сумської області, яка проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, та визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України за епізодом, що був вчинений на початку листопада 2018 року щодо потерпілої ОСОБА_7 та виправдано у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Нікополя Дніпровської області, який проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнано винуватими і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

17.12.2013 згідно з витягом із Державного реєстру фізичних осіб-підприємців ОСОБА_10 розпочала підприємницьку діяльність у сфері здійснення спеціалізованих будівельних робіт. Для здійснення своєї діяльності у зазначеній сфері ОСОБА_10 винайшла офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , а в подальшому - за адресою: АДРЕСА_3 . Під час здійснення вказаної діяльності у ОСОБА_10 виник прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами за послуги зі здійснення окремих видів будівельних робіт без мети їх надання. Розуміючи, що самостійно вона не зможе реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , для його реалізації підшукала працівників, які не були обізнані у її злочинному наміру.

11.08.2018 року ОСОБА_10 , маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому утеплювати фасад будинку, направила невстановлену особу чоловічої статі, яка не усвідомлювала протиправного умислу ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_4 , де переконала мешканку зазначеної квартири ОСОБА_12 скористатися послугами з утеплення фасаду будинку. Отримавши згоду ОСОБА_12 , невстановлена особа, діючи в інтересах ОСОБА_10 , яка не мала на меті в подальшому утеплювати фасад будинку, запевнила їх в подальшому його утепленні. Того ж дня, ОСОБА_10 направила невстановлену особою чоловічої статі, яка не усвідомлювала протиправного умислу ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_4 , для здійснення нібито замірів фасаду будинку, який підлягає утеплення та складання відповідного договору. Прибувши за вказаною адресою невстановлена особа провела відповідні заміри та надала ОСОБА_13 для підписання договір про виконання робіт з утеплення стін та бланк специфікації до зазначеного договору, складені від імені фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 щодо утеплення фасадної частини будинку вартістю 5500 грн. із обов`язковим авансовим платежем у сумі 2750 грн., які ОСОБА_13 за допомогою переносного терміналу перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_10 13.09.2018 року потерпіла ОСОБА_13 , бажаючи настання виконання умов за вказаним договором, перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , передала раніше підшуканому працівнику ОСОБА_10 - ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 450 грн., які в подальшому ОСОБА_14 передала ОСОБА_10 , при цьому повідомила за вказівкою ОСОБА_10 про необхідність додаткової оплати за договором у сумі 1200 грн., тобто 80 відсотків від загальної суми вартості робіт. 27.09.2018 року ОСОБА_13 , перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , передала ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 1200 грн., які в подальшому ОСОБА_14 передала ОСОБА_10 . Залишкові грошові кошти в сумі 1100 грн. ОСОБА_13 мала сплатити після виконання робіт за договором, однак роботи виконані не були, тим самим ОСОБА_10 шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_13 в сумі 4400 грн., чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму.

06.11.2018 року ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_15 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому встановлювати вікно та балконний блок, направила невстановлену особу чоловічої статі, яка діючи за усним дорученням ОСОБА_10 прибула за адресою: АДРЕСА_6 , де переконали мешканця зазначеної квартири ОСОБА_15 скористатися послугами з виготовлення та установки вікна та балконного блоку. Отримавши згоду ОСОБА_15 , невстановлений чоловік, не усвідомлюючи протиправного умислу ОСОБА_10 , яка не мала на меті в подальшому встановлювати вхідні двері, запевнив ОСОБА_15 в подальшому їх встановленні та надав останньому для підписання договір та бланк специфікації до зазначеного договору, складені від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 щодо виготовлення та установки вікна та балконного блоку вартістю 7700 грн., при цьому отримав від ОСОБА_15 передплату в сумі 2600 грн., яку в подальшому передав ОСОБА_10 та надав розрахунковий рахунок останньої для подальшої оплати умов договору. 19.11.2018 року ОСОБА_15 надіслав додаткові грошові кошти в сумі 1400 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . 14.12.2018 року ОСОБА_15 надіслав додаткові грошові кошти в сумі 500 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . 16.01.2019 року ОСОБА_15 надіслав додаткові грошові кошти в сумі 300 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . 18.03.2019 року ОСОБА_15 надіслав додаткові грошові кошти в сумі 400 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . 18.04.2019 року ОСОБА_15 надіслав додаткові грошові кошти в сумі 400 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . 14.05.2019 ОСОБА_15 надіслав додаткові грошові кошти в сумі 400 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . 14.06.2019 року ОСОБА_15 надіслав додаткові грошові кошти в сумі 400 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . 16.07.2019 року ОСОБА_15 надіслав додаткові грошові кошти в сумі 400 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . 21.08.2019 року ОСОБА_15 надіслав додаткові грошові кошти в сумі 1100 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 , повністю оплативши вартість вказаного вікна та балконного блоку за договором, тим самим ОСОБА_10 шляхом обману заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 в сумі 7700 грн., чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму.

29.11.2018 року ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_16 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому утеплювати фасад будинку, направила невстановлених осіб, які діючи за усним дорученням ОСОБА_10 прибули за адресою: АДРЕСА_7 , де переконали мешканку зазначеної квартири ОСОБА_16 скористатися послугами з утеплення фасаду будинку. Отримавши згоду ОСОБА_16 , невстановлені особи, не усвідомлюючи протиправного умислу ОСОБА_10 , яка не мала на меті в подальшому утеплювати фасад будинку, запевнили ОСОБА_16 в подальшому його утепленні та надали останній для підписання договір про виконання робіт з утеплення стін та бланк специфікації до зазначеного договору, складені від імені фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 щодо утеплення фасадної частини будинку вартістю 10900 грн., при цьому отримавши від ОСОБА_16 передоплату за вказаним договором в сумі 5500 грн., яку в подальшому передали ОСОБА_10 та надали розрахунковий рахунок останньої для подальшої оплати умов договору. 18.12.2018 року ОСОБА_16 надіслала додаткові грошові кошти в сумі 700 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . 17.01.2019 року ОСОБА_16 надіслала додаткові грошові кошти в сумі 700 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . 14.02.2019 року ОСОБА_16 надіслала додаткові грошові кошти в сумі 1600 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . Залишкові грошові кошти в сумі 2500 грн. ОСОБА_16 мала сплатити після виконання робіт за договором, однак роботи виконані не були, тим самим ОСОБА_10 шляхом обману заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_16 в сумі 8500 грн., чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму.

13.12.2018 року ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_17 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому встановлювати металопластикові вікна, прибув за адресою: АДРЕСА_8 , де переконав мешканку зазначеної квартири ОСОБА_17 скористатися послугами з виготовлення та установки металопластикових вікон. Отримавши згоду ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , попередньо змовившись з ОСОБА_10 , не маючи на меті в подальшому встановлювати металопластикові вікна, однак запевнивши в подальшому їх встановленні ОСОБА_17 , надав їй для підписання договір купівлі-продажу та бланк специфікації до зазначеного договору, складені на ім`я чоловіка потерпілої ОСОБА_18 від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 щодо виготовлення та установки металопластикові вікон вартістю 14900 грн. Того ж дня ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_10 запевнив ОСОБА_17 у необхідності здійснити передоплату за вказаним договором та заволоділи грошовими коштами останньої в сумі 7500 грн., 09.01.2019 року ОСОБА_11 , маючи попередню змову з ОСОБА_10 , прибув до домоволодіння ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_8 , де повідомив, що для встановлення необхідно оплатити за договором залишкову суму, внаслідок чого шляхом обману заволодів грошовими коштами останньої в сумі 1000 грн., які остання 11.01.2019 року, не розуміючи, що її ввели в оману, добровільно від імені свого чоловіка ОСОБА_18 перевела на банківську карту ОСОБА_10 . Після чого, 10.02.2019 року ОСОБА_11 знову прибув до домоволодіння ОСОБА_17 , де шляхом обману заволодів грошовими коштами останньої в сумі 1000 грн., які ОСОБА_17 12.02.2019 року, не розуміючи, що її ввели в оману, добровільно від імені свого чоловіка ОСОБА_18 перевела на банківську карту ОСОБА_10 . Також, 03.03.2019 року ОСОБА_11 знову прибув до домоволодіння ОСОБА_17 , де знову запевнив ОСОБА_17 , що необхідно доплатити за договором грошові кошти, внаслідок чого шляхом обману заволодів грошовими коштами останньої в сумі 1200 грн., які остання 05.03.2019 року, не розуміючи, що її ввели в оману, добровільно від імені свого чоловіка ОСОБА_18 перевела на банківську карту ОСОБА_10 . Також, 20.03.2019 року ОСОБА_11 , маючи попередню змову з ОСОБА_10 , знову прибув до домоволодіння ОСОБА_17 , де знову запевнив ОСОБА_17 , про те, що необхідно доплатити за договором грошові кошти, внаслідок чого шляхом обману заволодів грошовими коштами останньої в сумі 1200 грн., які остання 22.03.2019 року, не розуміючи, що її ввели в оману, добровільно від імені свого чоловіка ОСОБА_18 перевела на банківську карту ОСОБА_10 . Також, 12.06.2019 року ОСОБА_11 знову прибув до домоволодіння ОСОБА_17 , де знову запевнив ОСОБА_17 про те, що необхідно доплатити за договором залишкову суму, внаслідок чого шляхом обману заволодів грошовими коштами останньої в сумі 3000 грн., які остання 14.06.2019 року, не розуміючи, що її ввели в оману, добровільно від імені свого чоловіка ОСОБА_18 перевела на банківську карту ОСОБА_10 . Після зазначених дій ОСОБА_11 , маючи попередню змову з ОСОБА_10 , перестали виходити на зв`язок з потерпілою та припинили роботу офісу. На даний час вказані металопластикові вікна не встановленні. Тобто ОСОБА_11 та ОСОБА_10 наміру виконувати умови договору не мали, а діяли у такий спосіб з умислом на заволодіння її грошовими коштами в сумі 14900 грн.

15.12.2018 року ОСОБА_19 , маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_20 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому утеплювати фасад будинку, прибула разом з невстановленою особою чоловічої статі, яка не усвідомлювала протиправного умислу ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_9 , де переконали мешканця зазначеної квартири ОСОБА_20 скористатися послугами з утеплення фасаду будинку. Отримавши згоду ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , яка не мала на меті в подальшому утеплювати фасад будинку, запевнила ОСОБА_20 в подальшому його утепленні та надала останньому для підписання договір про виконання робіт з утеплення стін та бланк специфікації до зазначеного договору, складені від імені фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 щодо утеплення фасадної частини будинку вартістю 6300 грн. із обов`язковим авансовим платежем у сумі 3200 грн., при цьому отримавши від ОСОБА_20 передплату за вказаним договором готівкою у сумі 1000 грн. та надала розрахунковий рахунок останньої для подальшої оплати умов договору. Того ж дня ОСОБА_10 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , направила останнього за адресою: АДРЕСА_9 , для здійснення нібито замірів фасаду будинку, який підлягає утепленню. Прибувши за вказаною адресою ОСОБА_11 , розуміючи протиправний характер своїх дій, провівши відповідні заміри, отримав від ОСОБА_20 грошові кошти в сумі 2150 грн. в якості залишкової суми авансового платежу за договором 22.12.2018 року ОСОБА_20 перерахував грошові кошти в сумі 1700 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 . Залишкові грошові кошти в сумі 1450 грн. ОСОБА_20 мав сплатити після виконання робіт за договором, однак роботи виконані не були, тим самим ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , шляхом обману заволоділа грошовими коштами в сумі 4850 грн., які належать ОСОБА_20 , чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму.

20.12.2018 року невстановлені особи (чоловік та жінка), діючи за усним дорученням ОСОБА_19 , не усвідомлюючи протиправних намірів останньої, однак реалізуючи її злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_21 під виглядом законної підприємницької діяльності, прибули за адресою: АДРЕСА_10 , де переконали мешканку зазначеної квартири ОСОБА_21 скористатися послугами з утеплення квартири. Того ж дня ОСОБА_10 , продовжуючи свою злочинну діяльність не маючи на меті утеплювати стіни, шляхом обміну надала усне доручення невстановленим особам (чоловік та жінка), які запевнили ОСОБА_21 у необхідності здійснити передплату за майбутнім договором, внаслідок чого ОСОБА_10 заволоділа грошовими коштами останньої в сумі 3750 грн. Отримавши згоду ОСОБА_21 на підписання договору, ОСОБА_10 направила до квартири невстановленого працівника, який за дорученням ОСОБА_10 , яка не мала на меті в подальшому виконувати роботи з утеплення квартири, запевнив в подальшому їх виконанні ОСОБА_21 та надав їй для підписання договір про виконання робіт з утеплення стін, складений від імені ОСОБА_10 щодо утеплення стін квартири вартістю 7500 грн. 23.01.2019 року ОСОБА_14 , будучи працівником ОСОБА_10 та будучи впевненою в законності дій останньої, перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , під час телефонної розмови повідомила ОСОБА_21 реквізити для оплати грошових коштів за договором, внаслідок чого ОСОБА_10 заволоділа грошовими коштами останньої в сумі 500 грн., які потерпіла, не розуміючи що її ввели в оману, добровільно перевела на банківську картку ОСОБА_10 . Після чого, 21.02.2019 року ОСОБА_21 перевела на банківську картку ОСОБА_10 1000 грн. для виконання обумовлених робіт, тим самим ОСОБА_10 шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_21 на вказану суму. Після чого, 20.03.2019 року ОСОБА_21 перевела на банківську картку ОСОБА_10 750 грн. для виконання обумовлених робіт, тим самим ОСОБА_10 шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_21 на вказану суму. Після зазначених дій ОСОБА_10 перестала виходити на зв`язок з потерпілою та припинили роботу офісу. На даний час вказані роботи з утеплення стін квартири не виконанні. Тобто ОСОБА_10 наміру виконувати умови договору не мала, а діяла у такий спосіб з умислом щодо заволодіння її грошовими коштами в сумі 6000 грн.

30.12.2018 року ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_19 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_22 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому встановлювати металопластикове вікно, прибув за адресою: АДРЕСА_11 , де переконав мешканця зазначеної квартири ОСОБА_22 скористатися послугами з виготовлення та установки металопластикових вікон. Отримавши згоду ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , попередньо змовившись з ОСОБА_10 , надали для підписання договір купівлі-продажу та бланк специфікації до зазначеного договору від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 щодо виготовлення та установки металопластикові вікон вартістю 5600 грн. Того ж дня ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , продовжуючи свою злочинну діяльність, запевнив ОСОБА_22 у необхідності здійснити передплату за вказаним договором та заволодів грошовими коштами останнього в сумі 4500 грн. Після чого, на протязі 2-х місяців будь-які умови договору щодо встановлення металопластикових вікон не виконувалися, однак на дзвінки на залишений номер телефону офісу ОСОБА_14 відповідала, що незабаром умови будуть виконані. Також, 27.06.2019 року ОСОБА_14 надала реквізити для оплати залишкової суми за договором потерпілому, внаслідок чого ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_19 , шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_22 в сумі 1100 грн., які останній 27.06.2019 року, не розуміючи, що його ввели в оману, добровільно перевів на банківську карту ОСОБА_10 . Після зазначених дій ОСОБА_11 , маючи попередню змову з ОСОБА_10 , перестали виходити на зв`язок з потерпілим та припинили роботу офісу. На даний час вказані металопластикові вікна не встановленні. Тобто ОСОБА_11 та ОСОБА_10 наміру виконувати умови договору не мали, а діяли у такий спосіб з умислом щодо заволодіння його грошовими коштами в сумі 5600 грн.

07.02.2019 року ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами тещі потерпілої ОСОБА_23 - ОСОБА_24 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому встановлювати балкон, направила невстановлену осіб, яка діючи за усним дорученням ОСОБА_10 прибула за адресою: АДРЕСА_12 , де переконали мешканку зазначеної квартири ОСОБА_24 скористатися послугами з встановлення балкону. Отримавши згоду ОСОБА_24 , невстановлена особа, не усвідомлюючи протиправного умислу ОСОБА_10 , яка не мала на меті в подальшому встановлювати балкон, запевнила ОСОБА_24 в подальшому його встановленні та надала останній для підписання договір та бланк специфікації до зазначеного договору, складені від імені фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 щодо встановлення балкону вартістю 30000 грн., при цьому отримавши від ОСОБА_24 передплату в сумі 24000 грн., яку в подальшому передала ОСОБА_10 та надала розрахунковий рахунок останньої для подальшої оплати умов договору. 07.04.2019 року ОСОБА_23 надіслала залишкові грошові кошти в сумі 6000 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 , однак роботи виконані не були, після оплати офіс ОСОБА_10 зачинився, телефон відповідати перестав, тим самим ОСОБА_10 шляхом обману заволоділа грошовими коштами в сумі 30000 грн., які належать ОСОБА_23 , чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму.

19.05.2019 року ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_25 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому проводити шліфування підлоги, прибув за адресою: АДРЕСА_13 , де переконав мешканку зазначеної квартири ОСОБА_25 скористатися послугами з шліфовки підлоги. Отримавши згоду ОСОБА_25 , ОСОБА_11 , попередньо змовившись з ОСОБА_10 , не маючи на меті в подальшому виконувати роботи з шліфовки полу, однак запевнивши в подальшому їх виконанні ОСОБА_25 надав їй для підписання договір на виконання ремонтно-оздоблювальних робіт та бланк-смету на виконання ремонтно-оздоблювальних робіт, а також акт прийому виконаних робіт до зазначеного договору, складені на ім`я потерпілої ОСОБА_25 від імені фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 щодо виконання ремонтно-оздоблюваних робіт в приміщенні квартири АДРЕСА_14 вартістю 24500 грн. Того ж дня ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , запевнив ОСОБА_25 у необхідності здійснити передоплату за вказаним договором та заволоділи грошовими коштами останньої в сумі 12000 грн. 27.05.2019 року потерпіла ОСОБА_25 , бажаючи настання виконання умов за вказаним договором, перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , в присутності ОСОБА_11 та ОСОБА_10 передала раніше підшуканому працівнику ОСОБА_10 - ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 7264 грн., які в подальшому ОСОБА_14 передала ОСОБА_10 . 22.09.2019 року ОСОБА_25 , перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , передала ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 5200 грн., які в подальшому ОСОБА_14 передала ОСОБА_10 . Після зазначених дій ОСОБА_11 , маючи попередню змову з ОСОБА_10 , перестали виходити на зв`язок з потерпілою та припинили роботу офісу. На даний час роботи не виконані. Тобто ОСОБА_11 та ОСОБА_10 наміру виконувати умови договору не мали, а діяли у такий спосіб з умислом щодо заволодіння її грошовими коштами в сумі 24464 грн.

25.09.2018 року ОСОБА_19 , маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_26 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому утеплювати фасад квартири, направила невстановлених осіб чоловічої та жіночої статі, які не усвідомлювали протиправного умислу ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_15 , які переконали мешканця зазначеної квартири ОСОБА_26 скористатися послугами з утеплення фасаду квартири. Отримавши згоду ОСОБА_26 , невстановлені особи, діючи в інтересах ОСОБА_19 , яка не мала на меті в подальшому утеплювати фасад квартири, запевнили в подальшому його утепленні та надали потерпілому для підписання договір про виконання робіт з утеплення стін та бланк специфікації до зазначеного договору, складені від імені фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 щодо утеплення фасадної частини квартири вартістю 4700 грн. В той же час ОСОБА_26 , будучи впевненим в законних намірах ОСОБА_10 , за допомогою переносного терміналу, що зареєстрований на ім`я ФОП ОСОБА_10 , перерахував на картковий рахунок ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 4500 грн. Залишкову суму в розмірі 200 грн. ОСОБА_26 передав готівковою формою вище вказаним невстановленим особам, які в подальшому передали їх ОСОБА_10 . Після зазначених дій працівники ФОП ОСОБА_10 та ОСОБА_10 перестали виходити на зв`язок з потерпілим та припинили роботу офісу. На даний час роботи з утеплення фасаду квартири не виконанні. Тобто ОСОБА_10 наміру виконувати умови договору не мала, а діяла у такий спосіб з умислом щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_26 в сумі 4700 грн.

08.12.2018 року ОСОБА_19 , маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_27 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому утеплювати фасад квартири, направила невстановлену особу жіночої статі, яка не усвідомлювала протиправного умислу ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_13 , яка переконала мешканця зазначеної квартири ОСОБА_27 скористатися послугами з утеплення фасаду квартири. Отримавши згоду ОСОБА_27 , невстановлена особа, діючи в інтересах ОСОБА_19 , яка не мала на меті в подальшому утеплювати фасад квартири, запевнила в подальшому його утепленні та отримала в якості передплати грошові кошти в сумі 200 грн., які в подальшому передала ОСОБА_10 . В той же день до вказаної квартири прибув ОСОБА_11 , який діючи за спільним умислом з ОСОБА_10 , надав потерпілому для підписання договір про виконання робіт з утеплення стін та бланк специфікації до зазначеного договору, складені від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 щодо утеплення фасадної частини квартири вартістю 7280 грн. В той же час ОСОБА_27 , будучи впевненим в законних намірах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за допомогою переносного терміналу, що зареєстрований на ім`я ФОП ОСОБА_10 , перерахував на картковий рахунок ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 7080 грн., Після зазначених дій ОСОБА_11 та ОСОБА_10 перестали виходити на зв`язок з потерпілим та припинили роботу офісу. На даний час роботи з утеплення фасаду квартири не виконанні. Тобто ОСОБА_10 та ОСОБА_11 наміру виконувати умови договору не мали, а діяли у такий спосіб з умислом щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_27 на суму 7280 грн.

07.03.2018 року ОСОБА_19 , маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_28 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому утеплювати фасад квартири, направила невстановлених осіб чоловічої статі, які не усвідомлювали протиправного умислу ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_16 , які переконали мешканця зазначеної квартири ОСОБА_28 скористатися послугами з утеплення фасаду квартири. Отримавши згоду ОСОБА_28 , невстановлені особи, діючи в інтересах ОСОБА_10 , яка не мала на меті в подальшому утеплювати фасад квартири, запевнили в подальшому його утепленні та отримали в якості передплати грошові кошти в сумі 200 грн., які в подальшому передали ОСОБА_10 . В той же день до вказаної квартири прибув невстановлений чоловік, який назвався замірником ФОП ОСОБА_10 , який не розуміючи протиправного умислу ОСОБА_10 , яка не мала на меті в подальшому утеплювати фасад квартири, надав потерпілому для підписання договір про виконання робіт з утеплення стін та бланк специфікації до зазначеного договору, складені від імені фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 щодо утеплення фасадної частини квартири вартістю 4600 грн. В той же час ОСОБА_28 , будучи впевненим в законних намірах ОСОБА_10 , передав замірнику в якості передплати грошові кошти в сумі 2000 грн., які останній в подальшому передав ОСОБА_10 . 25.08.2018 року ОСОБА_28 , будучи впевненим в необхідності оплати грошових коштів для початку робіт з утеплення стін за договором, на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 перевів грошові кошти в сумі 1680 грн. Після зазначених дій ОСОБА_10 перестала виходити на зв`язок з потерпілим та припинила роботу офісу. На даний час роботи з утеплення фасаду квартири не виконанні. Тобто ОСОБА_10 наміру виконувати умови договору не мала, а діяла у такий спосіб з умислом щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_28 на суму 3880 грн.

19.05.2019 року ОСОБА_11 разом з невстановленою особою чоловічої статі, яка не була обізнана у злочинних намірах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_29 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому проводити роботи з утеплення квартири, прибув за адресою: АДРЕСА_17 , де переконав мешканку зазначеної квартири ОСОБА_29 скористатися послугами з утеплення квартири. Отримавши згоду ОСОБА_29 , ОСОБА_11 , попередньо змовившись з ОСОБА_10 , не маючи на меті в подальшому виконувати роботи з утеплення квартири, однак запевнивши в подальшому їх виконанні ОСОБА_29 , надав їй для підписання договір на виконання робіт з утеплення стін, складений від імені фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 щодо утеплення фасадної частини квартири вартістю 7800 грн. Того ж дня ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_10 запевнив ОСОБА_29 у необхідності здійснити передплату за вказаним договором та заволоділи грошовими коштами останньої в сумі 4500 грн. 11.02.2019 року ОСОБА_29 , бажаючи настання виконання умов за вказаним договором, перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , передала працівнику ОСОБА_10 - ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 1000 грн., які в подальшому ОСОБА_14 передала ОСОБА_10 . 20.03.2019 року ОСОБА_29 , бажаючи настання виконання умов за вказаним договором, перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , передала працівнику ОСОБА_10 - ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 750 грн., які в подальшому ОСОБА_14 передала ОСОБА_10 , Після зазначених дій ОСОБА_11 , маючи попередню змову з ОСОБА_10 , перестали виходити на зв`язок з потерпілою та припинили роботу офісу. На даний час вказані роботи за договором не виконані. Тобто ОСОБА_11 та ОСОБА_10 наміру виконувати умови договору не мали, а діяли у такий спосіб з умислом щодо заволодіння її грошовими коштами в сумі 6250 грн.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); за ч.2 ст.190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Їй призначено покарання

- за ч.1 ст.190 КК у виді 1 року обмеження волі;

- за ч.2 ст.190 КК у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК звільнено від покарання, призначеного за ч.1 ст.190 КК, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування призначеного покарання за ч.2 ст.190 КК з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про цивільні позови та речові докази.

Крім того, відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_10 обвинувачувалася у тому, що вона 15.09.2018 року, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 під виглядом законної підприємницької діяльності, шляхом обману, не маючи на меті в подальшому встановлювати вхідні двері, направила дві невстановлені особи чоловічої статі, які, діючи за усним дорученням ОСОБА_10 , прибули за адресою: АДРЕСА_18 , де переконали мешканку зазначеної квартири ОСОБА_7 скористатися послугами з виготовлення та установки вхідних дверей. Отримавши згоду ОСОБА_7 , невстановлені особи, не усвідомлюючи протиправного умислу ОСОБА_10 , яка не мала на меті в подальшому встановлювати вхідні двері, запевнили ОСОБА_7 в подальшому їх встановленні та надали ОСОБА_7 для підписання договір купівлі-продажу та бланк специфікації до зазначеного договору, складені від імені фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 щодо виготовлення та установки металевих вхідних дверей вартістю 9200 грн., при цьому за допомогою переносного терміналу отримали від ОСОБА_7 передплату за вказаним договором, що надійшла на картковий рахунок ОСОБА_10 , тим самим ОСОБА_10 шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 4600 грн. 01.10.2018 року ОСОБА_7 , перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , передала ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 3000 грн., які в подальшому ОСОБА_14 передала ОСОБА_10 , внаслідок чого остання шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 3000 грн. Після чого, на початку листопада 2018 року ОСОБА_7 , перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , передала ОСОБА_14 залишкові грошові кошти за договором в сумі 1600 грн., тим самим повністю сплативши вартість вказаних металевих вхідних дверей за договором купівлі-продажу, які в подальшому ОСОБА_14 передала ОСОБА_10 , внаслідок чого остання шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 9200 грн.

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_10 прокурором були кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Вироком суду ОСОБА_10 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України за епізодом, що був вчинений на початку листопада 2018 року щодо потерпілої ОСОБА_7 та виправдано у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_11 в апеляційному порядку не оскаржено.

В апеляційній скарзі заступник керівника Запорізької обласної прокуратури просила вирок змінити, вважати ОСОБА_10 засудженою за ч.1 ст.190 КК (в редакції станом на 11.08.2018 року) до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ст.49 КК звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання за ч.1 ст.190 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що незважаючи на те, що обвинувачена має на утриманні двох малолітніх дітей, суд першої інстанції призначив їй найбільш суворе з покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.190 КК, яке їй до того ж з огляду на вимоги ч.3 ст.61 КК не могло бути призначено, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

В своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просив вирок щодо ОСОБА_10 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК щодо потерпілої ОСОБА_7 та призначити їй покарання за ч.1 ст.190 КК (в редакції станом на 11.08.2018 року) у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., на підставі ст.49 КК звільнити ОСОБА_10 від покарання за ч.1 ст.190 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; за ч.2 ст.190 КК у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК звільнити обвинувачену від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Свої вимоги мотивував тим, що незважаючи на те, що обвинувачена має на утриманні двох малолітніх дітей, суд в порушення вимог ч.3 ст.61 КК призначив їй за ч.1 ст.190 КК покарання у виді обмеження волі. Крім того, виправдовуючи обвинувачену ОСОБА_10 за ч.2 ст.190 КК за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_7 , суд зазначив, що двері були доставлені обвинуваченою потерпілій, проте остання відмовилася їх приймати. Проте вказане твердження ґрунтується виключно на показах обвинуваченої. При цьому суд проігнорував покази самої потерпілої ОСОБА_7 , яка повідомила, що двері, які їй привезли, явно були гірші за якістю ніж ті, про які домовлялися з представниками ОСОБА_10 . Проте суд жодним чином не мотивував, з яких причин він прийняв до уваги саме покази обвинуваченої та відкинув покази потерпілої. Крім цього, судом проігноровано той факт, що гроші за договором ні частково ні повністю ніхто не повертав потерпілій, а доставка дверей була здійснена явно поза всіма розумними строками, виключно через скарги потерпілої, що у сукупності з іншими доказами може розцінюватися виключно як спроба приховати свою протиправну діяльність під виглядом виконання взятих на себе зобов`язань. Таким чином, суд проігнорував частину фактів, встановлених під час судового розгляду та дійшов помилкового висновку щодо наявності спору щодо умов виконання договору (цивільно-правових відносин) між потерпілою та обвинуваченою. Між тим, ці дії ОСОБА_10 за своїм характером були явно спрямовані не на здійснення підприємницької діяльності, а на заволодіння грошовими коштами потерпілої шляхом обману під прикриттям договорів, які обвинувачена не мала наміру виконувати. Отже судом не надано повної та неупередженої оцінки доказам обвинувачення, а взято до уваги лише покази обвинуваченої, що суперечить принципу змагальності сторін, об`єктивності та неупередженості судового розгляду.

До початку апеляційного розгляду від обвинуваченого ОСОБА_11 надійшло клопотання про призначення йому захисника, оскільки через скрутне матеріальне становище він не має можливості самостійно залучити захисника. Проте під час судового засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_11 від цього клопотання відмовився, оскільки вирок суду, з яким він погодився, щодо нього ніким не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка повністю підтримала подані апеляційні скарги та наполягала на їх задоволенні; потерпілу ОСОБА_30 , яка повністю підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора; представника потерпілої ОСОБА_25 адвоката ОСОБА_8 , який при вирішенні апеляційних скарг покладався на розсуд суду; обвинувачених, захисника, які заперечили проти апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга заступника керівника обласної прокуратури підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вирок суду в частині доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено, ніким із учасників провадження не оскаржено, то колегія суддів вирок суду в цій частині не переглядала.

В своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні не погодився із рішенням суду першої інстанції про виправдання обвинуваченої ОСОБА_10 за ч.2 ст.190 КК за епізодом, який був вчинений на початку листопада 2018 року щодо потерпілої ОСОБА_7 , вважаючи, що таке рішення суд прийняв без належної оцінки всіх зібраних доказів.

Проте, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не може погодитися із такими доводами прокурора виходячи з такого.

Згідно з вимогами ч.1 ст.373 КПК виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.370 КПК судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п.1 ч.3 ст.374 КПК мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі та визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, виходячи з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення і захисту, в тому числі й поданих у судовому засіданні.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 було пред`явлено обвинувачення у заволодінні грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 шляхом обману.

Суд першої інстанції ретельно перевірив зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_10 було пред`явлено обвинувачення в цій частині, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку.

Так, статтею 190 КК передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати. Із суб`єктивної сторони шахрайство характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Відсутність хоча б одного зі складових елементів шахрайства, у тому числі об`єктивної чи суб`єктивної сторони, означає, що дії осіб, поведінка яких оцінюється, можуть знаходитись в іншій юридичній площині, ніж кримінальна, а саме: свідчити про наявність цивільного або господарського спору.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що у вересні 2018 року вона підписала договір про встановлення вхідних дверей. Двері їй привезли, але вони на її переконання не відповідали умовам договору, а тому вона відмовилась їх отримувати.

Зазначене свідчить про те, що обвинувачена ОСОБА_10 доставила потерпілій ОСОБА_7 двері, обумовлені умовами Договору АР-1295 від 15.09.2018 року, проте потерпіла відмовилась від їх отримання.

Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини даного кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку існує цивільний спір з виконання умов Договору АР-1295 від 15.09.2018 року щодо характеристик поставленого ОСОБА_10 товару вхідних дверей.

При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до обвинувального акта за даним епізодом ОСОБА_10 органом досудового розслідування не інкримінувалося заволодіння грошовими коштами потерпілої шляхом постачання потерпілій дверей іншої якості, ніж було обумовлено, а було висунуто обвинувачення у тому, що вона взагалі не мала наміру в подальшому надавати і встановлювати вхідні двері потерпілій.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з належно вмотивованими висновками суду першої інстанції про відсутність в даному випадку події кримінального правопорушення.

Усупереч доводам апеляційної скарги прокурора висновок суду про виправдання обвинуваченої ОСОБА_10 ґрунтується на перевірці і аналізі усіх наданих прокурором в цій частині доказів, а не виключно на показах самої обвинуваченої. При цьому суд в повному обсязі врахував і покази потерпілої ОСОБА_7 , яка підтвердила ту обставину, що двері їй дійсно були доставлені, проте через невідповідність дверей умовам договору, вона відмовилася їх отримати.

Посилання прокурора на ту обставину, що грошові кошти за договором ні частково ні повністю не були повернуті потерпілій, а доставка дверей була здійснена поза розумними строками і лише через скарги потерпілої, не може безумовно свідчити про наявність умислу обвинуваченої на заволодіння грошовими коштами потерпілої шляхом обману до підписання зазначеного договору, що є обов`язковою необхідною умовою для складу передбаченого ст.190 КК злочину.Проте наведені обставини можуть свідчити виключно про наявність цивільно-правового спору, що виник між обвинуваченою та потерпілою ОСОБА_7 на підставі існуючих між ними договірних правовідносин щодо якості наданих послуг обумовлених сторонами в укладеному між ними договорі.

Доводи апеляційної скарги прокурора про ненадання судом першої інстанції оцінки доказам обвинувачення спростовуються змістом мотивувальної частини вироку суду, в якій наведено зміст доказів, на підставі яких обвинуваченій було пред`явлено обвинувачення у заволодінні грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 , а також їх детальний аналіз та оцінка у відповідності до вимог ст.94 КПК.

Отже, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про скасування вироку в частині виправдання обвинуваченої на зазначених у ній підставах, не можна визнати переконливими й достатніми, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора у цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за приписами статей 404, 405 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, у тому числі за необхідності - і шляхом дослідження доказів. Таке дослідження доказів здійснюється виключно за клопотанням учасників судового провадження. Проте стороною обвинувачення ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду не заявлялося клопотань про дослідження апеляційним судом доказів зібраних у даному кримінальному провадженні. Відтак, виходячи з такої засади кримінального провадження, як безпосередність дослідження доказів (п.16 ч.1 ст.7, ст.23 КПК), апеляційний суд не вправі давати іншу оцінку цим доказам, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не було безпосередньо досліджено під час апеляційного перегляду кримінального провадження.

Також колегія суддів звертає увагу і на те, що заступником керівника обласної прокуратури, тобто прокурором вищого рівня, вирок суду в частині виправдання обвинуваченої ОСОБА_10 не оскаржено, а вирок оскаржено виключно в частині призначеного обвинуваченій покарання за ч.1 ст.190 КК. Тим самим прокурор вищого рівня погодилася із висновками суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_10 .

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційних скарг прокурорів про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Так, загальні засади призначення покарання - це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_10 має на утриманні двох малолітніх дітей 2015 та 2019 року народження, а тому з огляду на вимоги ч.3 ст.61 КК їй не може бути призначено покарання у виді обмеження волі.

Проте суд наведених вимог кримінального закону не дотримався та призначив обвинуваченій ОСОБА_10 за ч.1 ст.190 КК покарання у виді обмеження волі, що свідчить про неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а тому в цій частині вирок підлягає зміні.

При цьому колегія суддів, призначаючи обвинуваченій покарання за ч.1 ст.190 КК, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК віднесено до кримінальних проступків, відсутність у обвинуваченої судимостей, наявність на її утриманні двох малолітніх дітей, а також відсутність обставин, які би обтяжували її покарання, а тому вважає за можливе призначити ОСОБА_10 за ч.1 ст.190 КК (в редакції станом на 11.08.2018 року) покарання у виді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 серпня 2023 року щодо ОСОБА_10 в цій справі змінити.

Вважати ОСОБА_10 засудженою за ч.1 ст.190 КК України (в редакції станом на 11.08.2018 року) до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст.49 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного їй покарання за ч.1 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4