В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003777, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква Київської області, з освітньо-професійним ступенем - молодший бакалавр, студента 4 курсу заочної форми навчання Відокремленого структурного підрозділі «Фаховий коледж вимірювань Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язу», офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В:

04.08.2023 близько 18:30 год. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «CHEVROLET CRUZE» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Б.Хмельницького зі сторони Торгової площі, де на регульованому перехресті вул. Б.Хмельницького та вул. Героїв Небесної Сотні, що в м. Біла Церква, Київської області, здійснюючи лівий поворот на вул. Героїв Небесної Сотні на дозволяючий зелений сигнал світлофора, порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), а саме:

п.1.5 ПДР, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»,

п.2.3 (б) ПДР, в якому зазначено: «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі»,

п. 10.1 ПДР, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

п.16.2 ПДР, в якому зазначено: «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку»,

тобто, водій ОСОБА_3 проявив неуважність та безпечність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину дороги по регульованому пішохідному переходу справа наліво на зелений сигнал світлофора відносно напрямку руху автомобіля та мав перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому правої скроневої, тім`яної кісток, гематоми над твердою мозковою оболонкою праворуч об`ємом приблизно 100,0 мл зі здавленням та зміщенням головного мозку, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, рецидиву гематоми над твердою мозковою оболонкою справа; садна в ділянці правої скронево-тім`яної області, садна в лівій лобній області, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 порушень вимог п.п. 1.5, 2.3(б), 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням вказаної дорожньо-транспортної пригодою та її наслідками.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 04.08.2021 близько 18-30 год. він керував технічно справним автомобілем марки «CHEVROLET CRUZE» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Б.Хмельницького зі сторони Торгової площі, що в м. Біла Церква Київської області, їхав з роботи. Погода була суха, сонячна. На перехресті вул. Б. Хмельницького та вул. Героїв Небесної Сотні здійснював лівий поворот на вул. Героїв Небесної Сотні на дозволене зелене світло світлофора. Розпочинав свій рух при 5-10 км/год. Під час повороту його засліпило сонце, тому він проявив неуважність, не врахував дорожньої обстановки, не помітив пішохода, який переходив дорогу також на дозволений сигнал світлофора та, по відношенню до нього, рухався справа на ліво. Наїзд на пішохода він здійснив правою частиною свого автомобіля прямо на пішохідному переході. Він одразу зупинився, вийшов з автомобіля, побачив потерпілого, який лежав на лівому боці, був у свідомості. Потім потерпілий сам встав, він його запитав як він себе почуває, але той не відповів, потерпілий був разом із дівчиною. Швидку допомогу та поліцію викликав не він. Через 5 хвилин приїхала швидка допомога та забрала потерпілого, а він залишився чекати поліцію. Поліцейські оформили ДТП, автомобіль забрали на штраф майданчик, а він поїхав до потерпілого в лікарню. Після цього він також провідував у лікарні потерпілого, цікавився його станом здоров`я та відшкодовував витрати на лікування, які були на той момент, шляхом перерахунку грошових коштів на банківську карту. Наразі він офіційно не працевлаштований, проте працює неофіційно, доставляє металеві вироби до місця їх установлення, тобто до замовника. Після ДТП він просив вибачення у потерпілого за вчинене та за спричиненні наслідки.

В судовому засіданні щиро розкаявся, висловив жаль з приводу вчиненого, засуджував свою поведінку та просив вибачення у потерпілого, зазначив, що зробив для себе належні висновки, та розуміє, що внаслідок його дій завдано потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження. Моральну шкоду потерпілому відшкодував в добровільному порядку в заявленому ним розмірі, претензій до нього потерпілий не має, вони з ним примирилися. Просив суд суворо не карати, не позбавляти його волі не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки в силу виконання обов`язків, йому потрібно особисто доставляти металеві вироби до замовника, в противному разі він не зможе виконувати обов`язки, що негативно відобразиться на його подальшій роботі, яка єдиним джерелом його доходу. Крім того, він матеріально допомагає своїй бабусі.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу та тих, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена у повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України- як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, що відповідає правової позиції викладеної у постанові ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к.

Так, обвинувачений в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні злочину, висловив щирий жаль з приводу вчинених ними дій та осуд своєї поведінки, просив вибачення у потерпілого.

Активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого виразилось у активному сприянні у встановленні обставин, регламентованих ст. 91 КПК України (постанова ККС ВС від 07.04.2021 у справі 263/15605/17).

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, диспозиція статті характеризується необережною формою вини по відношенню до наслідків у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілого; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря - нарколога, лікаря - психіатра не перебуває, неодружений, утриманців не має, проживає з бабусею, працевлаштований неофіційно, навчається на заочній формі навчання, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання та навчання, характеризується позитивно. Також судом судом враховується відсутність будь-яких попередніх адміністративних правопорушень, пов`язаних з порушенням ПДР, відшкодування потерпілому в повному обсязі моральної шкоди, враховується також позиція в судових дебатах прокурора, який вважав, за можливе призначити мінімальне покарання обвинуваченому не пов`язане з ізоляцією від суспільства, позицію потерпілого в тому, що вони примирилися, претензій до обвинуваченого він немає, просить суворо не карати, не позбавляти волі, права керувати транспортними засобами, надавши йому можливість заробляти на життя та на утримання бабусі.

На підтвердження такої позиції потерпілого, стороною захисту в судовому засіданні надано нотаріально посвідчену заяву потерпілого ОСОБА_6 про те, що обвинувачений повністю відшкодував йому заподіяну злочином моральну шкоду. Заподіяну йому матеріальну шкоду буде відшкодовувати в цивільному порядку із страхової компанії, у якій застрахована цивільно-правова відповідальність водія, на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Просив щоб суд врахував його позицію про те, що він при призначенні покарання обвинуваченому не наполягає на позбавленні його волі та вважає, що зможе виправитись без ізоляції від суспільства, а також просив не позбавляти останнього права керувати транспортними засобами.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення і перевиховання, попередження з боку обвинуваченого ОСОБА_3 здійснення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції статті Кримінального Закону, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки застосування до обвинуваченого додаткового покарання позбавить його можливості заробляти на проживання. Також судом враховано, молодий вік обвинуваченого, який хоча і неофіційно, але працевлаштований здійснюючи доставку металевих виробів до замовників та при виконанні своїх обов`язків використовує транспортний засіб, останній є єдиним джерелом його доходу, тому суд приходить до висновку, що позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами негативно вплине не тільки на обвинуваченого, але й на інших осіб, які перебувають у його оточенні, зокрема його бабусі.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням, у даному випадку є дієвим заходом впливу на обвинуваченого, оскільки перебуваючи під наглядом уповноваженого органу з питань пробації він відчуватиме відповідний тиск відповідальності, при цьому залишаючись соціально адаптованою особою, як такою, що поважає сімейні і соціальні цінності, має позитивне ставлення до праці, тобто працюючи забезпечить утримання себе та своєї бабусі, відповідно зменшивши ймовірний тягар його утримання у місцях позбавлення волі.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Підстав для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Процесуальні витрати відповідно до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а саме арешт на автомобіль«CHEVROLET CRUZE», д.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2023.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межу України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт на автомобіль«CHEVROLET CRUZE», д.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2023.

Речовий доказ по справі: транспортний засіб «CHEVROLET CRUZE», д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до розписки повернутий ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, після набрання вироком законної сили - залишити у розпорядженні останнього.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи розмірі 4 302,00 грн. (чотири тисячі триста дві гривні 00 копійок).

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя Тетяна КЛЕПА