Справа № 464/5936/23
пр.№ 1-кп/464/41/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000758 від 07.09.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 02.06.2023 Залізничним районним судом м.Львова за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці 15 днів, покарання не відбуте, судимість непогашена,

у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 07.09.2023 приблизно о 09 год. 50 хв. перебуваючи в магазині «Рукавичка», що по пр. Червоної Калини, 36 у м.Львові, де здійснює господарську діяльність ТзОВ ТВК «Львівхолод», в умовах воєнного стану, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиць магазину енергетичний напій «Original Ж/Б Burn», об`ємом 0,5л, у кількості 2 штуки, вартістю 46,80 грн. за штуку, які помістив до свого наплічного рюкзака темно-коричневого кольору. В подальшому, ОСОБА_3 будучи викритим працівником охорони вказаного магазину ОСОБА_6 , розуміючи, що його дії виявлені та бажаючи досягти своєї мети, продовжуючи свої злочинні дії, не реагуючи на вимогу працівника охорони зупинитись та повернути викрадене, почав тікати з викраденим майном та був зупинений працівником охорони магазину ОСОБА_6 за межами магазину. Після чого, на вимогу працівника охорони повернути викрадений товар, ОСОБА_3 відштовхнув останнього та втік з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення. В подальшому розпорядився викраденим товаром на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 завдав ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 93,60 грн.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному злочині визнав повністю, зазначив, що у вересні 2023 року, зранку, перебуваючи у магазині «Рукавичка», що знаходиться у торговому центрі «Шувар» викрав дві банки напою «Burn», які заховав у свій рюкзак та пройшов повз касу магазину не оплативши за товар. Однак він був викритий охоронцем магазину, який зупинив його за межами магазину та намагався затримати. Проте він відштовхнув останнього та втік з викраденим товаром. У скоєному щиро розкаюється, осуджує свій вчинок та розуміє, що вчинив неправомірно, просить суворо не карати. Зазначив, що повністю відшкодував завдану шкоду потерпілому.

Оцінюючи покази обвинуваченого, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони є послідовними, об`єктивно і повно відображають обставини вчиненого обвинуваченим злочину, надані обвинуваченим безпосередньо у судовому засіданні, у присутності захисника, підстав для самообмови або обставин які ставлять під сумнів добровільність позиції обвинуваченого, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Ці дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Отже, суд виходить з того, що положення Кримінального кодексу України наділяють його правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного.

Відповідно до ст. 65 КК України суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, раніше судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Відповідно до розписки представника потерпілої юридичної Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК «Львівхолод» ОСОБА_7 від 19.12.2023 та чеку №[575:4.417.453] ОСОБА_3 добровільно відшкодував заподіяні збитки.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 обставинами суд визнає щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування завданих збитків. Так, зокрема в ході судового розгляду обвинувачений надав в судовому засіданні визнавальні покази та засудив свою протиправну поведінку у присутності учасників процесу, добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст.50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд враховує положення ч.ч.1, 2 ст.50 КК України, згідно яких, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави, як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Визначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд виходить з того, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Крім того, суд враховує те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

При розгляді даного кримінального провадження суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. В свою чергу, справедливість це одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у кожному випадку застосування ст.69 КК України, суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.

Аналізуючи вищевикладені фактичні обставини, суд приходить до висновку про можливість застосування ст.69 КК України. Так, наявні дві обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - щире каяття та добровільне відшкодування шкоди. Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого, відсутність тяжких наслідків, незначну вартість викраденого майна, особу обвинуваченого, його соціальний статус, характеристику, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про існування підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче найнижчої межі, ніж це передбачено санкцією ч.4 ст.186 КК України, з дотриманням положень Загальної частини КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Таке покарання також перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Крім того, судом встановлено, що вироком Франківського районного суду м.Львова від 26.05.2022, ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням з встановленням іспитового строку два роки шість місяців.

Вироком Львівського апеляційного суду від 21.06.2022, ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням з встановленням іспитового строку - два роки.

Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 02 червня 2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці 15 днів.

Таким чином, суд призначає остаточне покарання за правилами ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за вироками Франківського районного суду м.Львова від 26.05.2022, Львівського апеляційного суду від 21.06.2022, Залізничного районного суду м.Львова від 02.06.2023 до визначеного судом у даному кримінальному провадженні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді застави.

Процесуальних витрат по справі немає.

Що стосується заявленого у справі цивільного позову, то відповідно до розписки представника потерпілої юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК «Львівхолод» ОСОБА_7 від 19.12.2023, остання просить залишити цивільний позов без розгляду, оскільки обвинуваченим заподіяна шкода добровільно відшкодована.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК «Львівхолод» слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, при ухваленні судового рішення, необхідно скасувати арешт майна.

Питання про речові докази вирішити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 615 КПК України, с у д , -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5(п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м.Львова від 26 травня 2022 року, вироком Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року, вироком Залізничного районного суду м.Львова від 02 червня 2023 року і призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років 4(чотири) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу фактичного затримання - 08 листопада 2023 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання термін його перебування в місцях попереднього ув`язнення з 07.09.2023 по 12.09.2023.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні залишити у вигляді застави.

Після набрання вироком законної сили суму застави в розмірі 53680 грн., які були внесені ОСОБА_8 та знаходяться на рахунку Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області ( НОМЕР_1 ) - повернути ОСОБА_8 .

Цивільний позов представника потерпілої юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК «Львівхолод» про відшкодування матеріальних збитків - залишити без розгляду.

Арешт чоловічої футболки, червоного кольору, із комірцем червоного кольору, на верхній частині комірця розміщена полоса, біло- синього кольору, на внутрішній частині футболки розміщена бірка із надписом розміру «L», на футболці знаходяться два ґудзика, білого та синього кольору, поруч із біркою розміру знаходиться надпис літерами синього кольору «СОТТОN&SILK», рукава футболки біло-синього кольорів, яка вилучена під час затримання та належить ОСОБА_3 накладений ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 11.09.2023 скасувати.

Арешт рюкзака темно-коричневого кольору з візерунками «листків» та наліпкою «ТАТТОО», який належить ОСОБА_3 накладений ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 14.09.2023 скасувати.

Речові докази: оптичний електронний носій (DVD-R, compact disc) на якому міститься відеозапис із приміщення магазину «Рукавичка», що по пр. Червоної Калини, 36 у м.Льваові за 07.09.2023, яки зберігаються при матеріалах кримінального провадження У Франківській окружній прокуратурі міста Львова - залишити при матеріалах кримінального провадження; футболку червоного кольору з біло-синіми рукавами, рюкзак темно-коричневого кольору із візерунками «листків» та наліпкою «ТАТТОО», які належать ОСОБА_3 та передані на зберігання в камеру схову відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області - повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи, що на території України діє воєнний стан, суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1