Справа № 332/4467/21
провадження № 1-в/632/135/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , представників ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Первомайського міськрайонного суду Харківської області в режимі відеоконференції клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що засуджений із 17 січня 2023 року відбуває покарання за вироком Заводського районного суд м. Запоріжжя від 29 квітня 2022 року. Станом на 17 липня 2023 року відбув половину строку, призначеного судом покарання. За період відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується добре, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має ряд заохочень, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношення до засуджених неконфліктний, вину у вчиненому злочині усвідомив, глибоко кається.

Крім того, із 24 лютого 2022 року був призваний на військову службу за призивом під час мобілізації, яку проходив до моменту затримання. Під час проходження військової служби характеризувався задовільно. Також має на утриманні неповнолітню дитину 2013 року народження, яка на даний час проживає із його дружиною.

Захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 під час судового розгляду клопотання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор під час судового розгляду проти задоволення клопотання заперечував, зокрема, зазначивши., що хоча під час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 не порушував вимоги режиму тримання, однак адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався, що в свою чергу свідчить про те, що засуджений на даний час не довів свого виправлення.

Представник адміністрації виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, не має заохочень, а тому умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання є передчасним.

Вислухавши думку прокурора, засудженого та його захисника, представника адміністрації виправної колонії, дослідивши надані матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить таких висновків

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ч. 2 ст. 130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Свідчення того, що засуджений ставна шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Отже, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Інших підстав законом не передбачено.

Таким чином, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язком суду, а залежить від переконаності суду в тому, що засуджений довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Так, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 26 липня 2021 року був засудженим за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 2-х (двох) років виправних робіт із відрахуванням в дохід держави десяти відсотків із суми заробітку. За вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим призначеним покаранням, менш суворого покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2021 року, остаточно.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2022 року вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2022 року залишено без змін. Згідно з розпорядженням вирок від 29 квітня 2022 року набрав законної сили 05 вересня 2022 року.

На теперішній час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» за вищезазначеним вироком.

Початок строку: 17 січня 2023 року.

Кінець строку: 17 січня 2024 року.

Станом на 17 липня 2023 року засуджений ОСОБА_4 відбув половину строку призначеного покарання, а отже до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_4 з 18 січня 2023 року по 04 квітня 2023 року перебував в державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» характеризувався посередньо. Невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон не допускав. Адміністрацією установи не заохочувався.

З 04 квітня 2023 року по теперішній час відбуває покарання у ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)». За час відбування покарання характеризується задовільно.

Зміна умов тримання, шляхом переведення до установи іншого виду згідно 100 КВК України та переведення до дільниці соціальної реабілітації згідно ст. 101 КВК України підлягає за відбуттям 1/4 частини призначеного строку покарання, а саме 17 квітня 2023 року. Рішенням комісії державної установи від 26 квітня 2023 року (протокол № 16) в застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України відмовлено, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, підлягає за відбуттям 1/3 частини призначеного строку покарання, а саме 17 травня 2023 року. Рішенням комісії державної установи від 31 травня 2023 року (протокол № 21) в застосуванні ст. 82 КК України відмовлено, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Умовно - достроковому звільненню від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України, підлягає за відбуттям 1/2 частини призначеного строку покарання, а саме 17 липня 2023 року. Рішенням комісії державної установи від 26 липня 2023 року (протокол № 29) в застосуванні ст. 81 КК України відмовлено, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім. Мотивація до змін негативна. Результати реалізації заходів індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим виконані частково. З урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений не довів свого виправлення.

Як вбачається з характеристики, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_8 від 12 вересня 2023 року, з 04 квітня 2023 року по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)». За час відбування покарання характеризується задовільно. Невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон не допускає, але потребує додаткового контролю за своєю поведінкою. Адміністрацією установи не заохочувався. На заходи виховного впливу реагує позитивно. В індивідуальних бесідах висловлює тільки позитивні плани та наміри на подальше життя після звільнення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. До засуджених, які входять до складу ради колективу засуджених відноситься нейтрально. У відношенні до представників адміністрації дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи під контролем. Засуджений залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт і забезпечення колонії продовольством. До праці ставиться посередньо, виконує поставлені роботи тільки під контролем адміністрації установи. Засуджений під час відбування покарання на профілактичних обліках не перебуває. Заохочень та стягнень не має. Засуджений не усвідомлює, що саме йому необхідно змінити в своєму житті.

Відповідно до довідки ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_4 , останній за час відбуття заохочень та стягнень не мав.

Згідно з довідкою, наданою ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)», про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 , останній за час відбування покарання в ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» до оплачуваних робіт не залучався. Особистої згоди на його залучення до оплачуваних робіт не надавав.

Відповідно до довідки ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» щодо перебування засудженого ОСОБА_4 на профілактичному обліку останній не перебуває.

Отже, дослідженими матеріалами особової справи та матеріалами, що характеризують особу засудженого ОСОБА_4 не підтверджується той факт, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, який призначено за вироком суду.

Відтак, вважати, що засуджений протягом всього періоду часу відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення підстав немає. При цьому, суд звертає увагу, що утримання від порушень правил внутрішнього розпорядку є прямим обов`язком засудженого, передбаченим ст.107 КВК України, та не є підтвердженням того, що він повністю став на шлях виправлення. Проходження військової служби засудженим заслуговує на увагу, проте не є визначальною підставою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України з огляду на всі обставини у сукупності.

Посилання засудженого та його захисника на те, що ОСОБА_4 має дружину та неповнолітню дитину, то ця обставина не може бути взята до уваги як така, що свідчить про виправлення засудженого під час відбування покарання

Факт залучення засудженого до робіт по благоустрою установи, дотримання ним правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконання встановлених законодавством вимог персоналу установи, дотримання вимог пожежної безпеки і безпеки праці не є безумовною підставою для прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення з урахуванням наведеного вище.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу засудженого, його ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд доходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд вважає неможливим застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, ст. 81 КК України, ст.ст. 6, 130 КВК України та керуючись 537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2022 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1