Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/761/2023 Справа № 641/8252/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001007 від 07.09.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, маючого вищу освіту, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

09 травня 2023 року в період часу приблизно з 11:00 до 11:30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в публічно-доступному місці магазині «ProBirka», який розташований за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 173, під час здійснення покупки та спілкування з продавцем даного магазину ОСОБА_4 в присутності покупця ОСОБА_5 , заперечував збройну агресію РФ на території України, своїми висловлюваннями підтримував РФ у вторгненні на територію України, висловлював, що Україна повинна бути територією Росії, підтримував тимчасову окупацію частин території України, підтримував Росію, підтримував рішення РФ щодо окупації деяких територій України і сподівання, що РФ анексує й іншу територію України, висловив бажання жити на території Росії і підкорятись її законам, стверджував, що Україна це штучно створена держава, її не повинно існувати, те що Росія воює із США, а такої країни як Україна не існує. Крім того, ОСОБА_3 висловлювався, що РФ ніяких протиправних дій проти суверенітету та цілісності України не вчиняла і не вчиняє, зазначивши, що Росія повертає свою територію.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 111-1 КК України, тобто публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України та публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та/або дій держави агресора.

В обвинувальному акті прокурор клопотав про розгляд кримінального провадження у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 21.12.2023, яка була складена і підписана у присутності захисника ОСОБА_6 , обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 111-1 КК України, тобто публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України та публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та/або дій держави агресора.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, є пенсіонером, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України та пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставину, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступень тяжкості даного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, пенсіонер, за місцем мешкання характеризується позитивно, а також враховує обставину що пом`якшує покарання, та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченого, та приходить до висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю. Таке покарання на думку суду, є сумірним вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг строком на 10 (десять) років.

Речовий доказ диск DVD-R TM My media TM Axent 16X, 4.7 Gb, 120 min, з відеозаписами камер спостереження, які долучені до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1