Провадження № 1-кс/947/5976/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000654 року від 12.05.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч. ч. 1, 2 ст. 345-1 КК України до 2 років обмеження волі згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий виклад фактичних обставин даного кримінального провадження та змісту поданого стороною обвинувачення клопотання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Одеси, невстановлені особи, зорганізувались з метою вчинення особливо тяжких злочинів, направлених на заволодіння шахрайським шляхом об`єктами нерухомого майна, або правами на такі об`єкти нерухомого майна, які у подальшому відчужували добросовісним набувачам.

Так, співучасниками групи отримувалася інформації від невстановлених джерел, про наявність об`єкту нерухомого майна (квартири) власники, якого померли, а також відповідні анкетні дані власників та параметри нерухомого майна.

У подальшому, членами групи підшукувались підставні особи, які не входили до складу групи, однак отримуючи певну винагороду погоджувались ввести в оману осіб уповноважених на здійснення реєстраційних дій відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших осіб, виступивши в ролі осіб, що мають відповідні майнові права до нерухомого майна (предмету злочину). Після отримання анкетних даних підставної особи, анкетні дані власника нерухомого майна та безпосередньо параметри об`єкту нерухомого майна, невстановлена особа, яка входить до складу організованої злочинної групи, за наявним шаблоном (зразком) здійснювала виготовлення судового рішення Суворовського районного суду міста Одеси, датованого минулими роками, зокрема 2006-2010 роки, за підписом звільнених на поточний момент суддів. Слід зазначити, що згідно тексту вказаного рішення Суворовського районного суду міста Одеси, власник нерухомого майна, нібито уклав договір купівлі-продажу нерухомого майна у простій письмовій формі з підставою особою, отримавши оплату власник не виконав свої обов`язки щодо передачі майна покупцеві (підставній особі). У зв`язку з чим, в мотивувальній частині судового рішення суддя визнає право власності на нерухоме майно за підставною особою. У подальшому співробітниками Суворовського районного суду міста Одеси, які входять до складу злочинної групи, в порушення вимог розділу ІІІ (Оприлюднення судом інформаційних ресурсів Реєстру) Рішення Вищої ради правосуддя «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» № 1200/0/15-18 від 19.04.2018 (електронний примірник судового рішення або окремої думки судді оприлюднюється шляхом надсилання до Реєстру у день його виготовлення засобами АСДС. Реєстраційні відомості, зазначені в пункті 3 розділу II цього Порядку, надсилаються до Реєстру у складі електронного документа, який вони описують), пункту 14 Розділу ІІ (прикінцеві положення) Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 (Державній судовій адміністрації України, у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень тих судових рішень, які не були внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, починаючи з 1 січня 2010 року), підроблене судове рішення оприлюднювалось у Єдиному державному реєстрі судових рішень, під виглядом справжнього рішення.

Після цього підставна особа, маючи у наявності підроблене судове рішення про визнання права власності на нерухоме майно, яке оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, звертається до суб`єкта державної реєстрації, який відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» уповноважений на здійснення реєстраційних дій. У свою чергу державний реєстратор будучі введеним в оману діючи відповідно до наданих йому повноважень, здійснював реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за підставною особою.

У подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу направленого на збагачення членів злочинної групи, вказане майно нерухоме майно тимчасово передавалося особі (ріелтору), яка входила до злочинної групи, для реалізації (продажу) нерухомого майна добросовісному набувачеві. У свою чергу ріелтор, дотримуючи методів загальної конспірації та видуманої легенди, здійснював показ та подальший продаж такого нерухомого майна. За такою схемою, члени організованої злочинної групи заволоділи рядом об`єктів нерухомого майна, до числа яких входить більше десяти об`єктів нерухомого майна.

Так, ОСОБА_4 , ймовірно маючи на меті незаконне збагачення, розробив злочинний план направлений на незаконне заволодіння об`єктами нерухомого майна, з використанням завідомо підроблених документів, зокрема рішення Суворовського районного суду міста Одеси, про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна та його подальшого відчуження добросовісним набувачам. З метою реалізації злочинного плану, через невстановлених досудовим розслідуванням осіб у різний час, підшукав та залучив ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та свою матір ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 за невстановлених обставин, з метою заволодіння вказаним об`єктом нерухомого майна, шляхом реєстрації права власності в ДРРП за ОСОБА_8 , роздобули завідомо підроблені документи, а саме: договір купівлі-продажу квартири від 11.07.2006 (укладений у простій письмовій формі, нібито між ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 ) предметом якого виступала квартира АДРЕСА_3 ; рішення Суворовського районного суду міста Одеси, від 25.05.2007 по справі №2-3667 (головуючий суддя ОСОБА_14 ); лист виданий Суворовським районним судом міста Одеси, від 16.03.2020 за вих. № 5/834 (адресований ОСОБА_8 , за підписом керівника апарату Суворовського районного суду міста Одеси - ОСОБА_15 ); технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 , виготовлений ТОВ «Юридична фірма «БТІ-СФЕРА ПЛЮС» на замовлення ОСОБА_8 , станом на 20.05.2020.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шахрайським шляхом, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_3 тим самим чим спричинивши збитки на загальну суму 504 700 грн.

У подальшому, не зупинившись на досягнутому ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою власного збагачення, продовжили реалізацію свого злочинного плану направленого на заволодіння нерухомим майном на території міста Одеси, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з невстановлених джерел отримали інформацію про наявність другого об`єкту нерухомого майна - квартира АДРЕСА_4 , право власності на яку не зареєстроване в ДРРП, а також анкетні дані власника квартири, його місцезнаходження, площу квартири та її технічний стан.

У подальшому вищевказані особи за невстановлених обставин, з метою заволодіння вказаним об`єктом нерухомого майна, шляхом реєстрації права власності в ДРРП за ОСОБА_8 , роздобули завідомо підроблені документи, а саме: договір купівлі-продажу квартири, від 12.11.2008 (укладений у простій письмовій формі, нібито між ОСОБА_16 та ОСОБА_8 ) предметом якого виступала квартира АДРЕСА_4 ; рішення Суворовського районного суду міста Одеси (головуючий суддя ОСОБА_17 ), від 28.01.2010 по справі №2-2642 2010 рік; рішення Суворовського районного суду міста Одеси (головуючий суддя ОСОБА_17 ), від 29.11.2010 по справі №2-7276 2010 рік; лист виданий Суворовським районним судом міста Одеси, від 16.02.2020 за вих. №4222 (адресований ОСОБА_8 за підписом керівника апарату Суворовського районного суду міста Одеси - ОСОБА_15 про нібито наявність в архіві суду рішення по справі №2-7276/2010).

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шахрайським шляхом, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_4 тим самим чим спричинивши збитки на загальну суму 310 030 грн.

Надалі ОСОБА_4 з метою запобігання викриття правоохоронними органами розробленого ним злочинного плану направленого на заволодіння нерухомим майном, на підставі завідомо підроблених документів, зокрема рішень Суворовського районного суду міста Одеси, через невстановлених осіб залучив до реалізації його реалізації ОСОБА_7 , яка розуміючи протиправність своїх дій, керуючись бажанням наживи надала свою добровільну згоду на прийняття участі у заволодінні нерухомим майном.

Приступивши до реалізації злочинного плану, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з невстановлених джерел отримали інформацію про те, що право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_5 , тривалий час не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі- ДРРП), а також анкетні дані власника квартири, його місцезнаходження, площу квартири та її технічний стан.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шахрайським шляхом, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_5 , тим самим чим спричинивши збитки на загальну суму 497 736 грн.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , з невстановлених джерел, у невстановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, безпосередньо вступив у попередню змову з ОСОБА_9 , довівши їй власний план із заволодіння нерухомим майном з використанням завідомо підробленого рішення Суворовського районного суду міста Одеси, про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_9 , та його подальшого відчуження добросовісним набувачам.

Приступивши до реалізації злочинного плану, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з невстановлених джерел отримали інформацію про те, що право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_6 , тривалий час не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі- ДРРП), а також анкетні дані власника квартири, його місцезнаходження, площу квартири та її технічні стан.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шахрайським шляхом, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_7 , тим самим чим спричинивши збитки на загальну суму 400 тис. грн.

Надалі ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_10 маючи на меті незаконне збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, вступили у попередню змову та приступили до подальшої реалізації злочинного плану, з заволодіння нерухомим майном, з використанням завідомо підробленого рішення Суворовського районного суду міста Одеси, про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_10 , та його подальшого відчуження добросовісним набувачам.

Отримавши, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з невстановлених джерел інформацію про те, що право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_8 , тривалий час не зареєстровано в ДРРП, а також анкетні дані власника квартири, його місцезнаходження, площу квартири та її технічний стан.

У подальшому, вищевказані особи за невстановлених обставин, з метою заволодіння вказаним нерухомим майном, шляхом реєстрації права власності на нього в ДРРП за ОСОБА_10 , роздобули завідомо підроблені документи, а саме: рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 08.04.2010 по справі №2-6395 (головуючий суддя ОСОБА_14 ); технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_8 , виготовлений ФОП ОСОБА_18 на замовлення ОСОБА_10 , станом на 18.02.2021.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шахрайським шляхом, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_8 , тим самим чим спричинивши збитки на загальну суму 564 408 грн.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 керуючись бажанням наживи, реалізовуючи свій злочинний план, який направлений на заволодіння нерухомим майном на території міста Одеси, з метою власного збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з невстановлених джерел отримали інформацію про наявність другого об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_9 , право власності, який не зареєстроване в ДРРП, а також анкетні дані власника квартири, його місцезнаходження, площу квартири та її технічний стан.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою незаконного збагачення, шахрайським шляхом, за допомогою обману, придбали право на чуже майно - на квартиру АДРЕСА_9 , тим самим чим спричинивши збитки на загальну суму 531 468 грн.

За вищевикладених обставин, 11.05.2023 року органом досудового розслідування ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.05.2023 року останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 3 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання права на чуже майно, шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах;

-ч. 3 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання права на чуже майно, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, в цілях запобігання настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що підтримує клопотання в повному обсязі, підозра обґрунтована долученими до клопотання документами. Просить врахувати наявні ризики та обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 5 000 000 гривень. В обґрунтування розміру застави зазначив, що внаслідок інкримінованих ОСОБА_4 кримінально-протиправних дій завдано шкоди на 2 800 000 гривень. Під час проведення санкціонованих обшуків, зокрема у приміщенні бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яке на праві власності належить матері ОСОБА_4 - ОСОБА_10 було виявлено правовстановлюючі документи більш ніж на десять об`єктів нерухомого майна, тобто на даний час перевіряються інші факти, щодо незаконного заволодіння шахрайським шляхом об`єктів нерухомого майна. Також враховуючи, що підозрюваний має у користуванні нерухоме майно, саме такий розмір застави, в достатній мірі гарантує виконання покладених у випадку задоволення такого клопотання, процесуальних обов`язків останнім.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на наступне.

На думку захисника, для затримання його підзахисного не було жодних підстав передбачених КПК України. Щодо підозри підзахисному зазначив, що вона є необґрунтованою. В матеріалах клопотання відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт підроблення рішень ОСОБА_4 чи будь яких інших незаконних діянь. З огляду на міцність соціальних зв`язків його підзахисного, а саме: останній одружений, має на утриманні трьох дітей, двоє з яких неповнолітні, на теперішній час відсутні підстави вважати, що він може вчинити спроби, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та/або суду. Крім того, захисник зауважив, що ОСОБА_4 добровільно надав доступ до приміщень, які знаходяться в його користуванні, для проведення слідчих дій, а саме обшуків. У зв`язку з чим, захисник підозрюваного просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - визначити мінімальний розмір застави, передбачений ст. 182 КПК України.

Підозрюваний заперечував щодо доводів прокурора, з підозрою не погодився, зазначивши, що жодних кримінально-протиправних дій він не вчиняв та намірів укриватися від органу досудового розслідування та суду не має.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ч. 1 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Відомості, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

12.05.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

В підтвердження існування в рамках такого кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 вищевказаних кримінальних правопорушень сторона обвинувачення посилається на: протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 , від 11.05.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, від 11.05.2023 (за участю ОСОБА_8 ); протокол допиту підозрюваної ОСОБА_7 , від 11.05.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, від 11.05.2023 (за участю ОСОБА_7 ); протокол обшуку, від 11.05.2023 (обшук який проведений за адресою: м. Одеса, вул. Лузанівська, 100А - приміщення ресторану «Лев золотий») та інші матеріали кримінального провадженні у сукупності.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

5. Відомості, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вище було зазначено, на переконання слідчого судді, в рамках даного кримінального провадження існує обґрунтована підозра за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК країни, які відповідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, та з огляду на тяжкість покарання, яке передбачено зокрема за вчинення такого злочину, на переконання слідчого судді може свідчити про існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя вважає наявним існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків та інших підозрюваних в рамках даного кримінального провадження.

Щодо впливу на інших підозрюваних, то існування такого ризику, на переконання слідчого судді, обумовлюється фактичними обставинами даного кримінального провадження, як вони викладені у такому клопотанні. Зокрема, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 інкримінуються скоєння тяжких кримінальних правопорушень, вчинених за попередньою змовою групою осіб, також про підозру повідомлено його матір, на яку з метою надання показів на свою користь, підозрюваний зможе тиснути.

Щодо можливого незаконного впливу з боку ОСОБА_4 на свідків, то слідчий суддя враховує, що на теперішній час підозра, пред`явлена ОСОБА_4 в тому числі ґрунтується на показаннях свідків. При цьому, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до суду, з великою вірогідністю можливо припускати допит таких осіб безпосередньо в судовому засіданні судом, позаяк суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення (за винятком випадків, передбачених ст. ст. 225, 615 КПК України).

Слід зауважити, що з огляду на специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких на теперішній час обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , процесуальні джерела доказів у вигляді показань відіграють надзвичайно важливу роль, що на переконання слідчого судді додатково підтверджує вірність доводів сторони обвинувачення відносно існування в рамках такого кримінального провадження наведеного ризику.

Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках такого кримінального провадження існує ризик можливого незаконного впливу з боку підозрюваного ОСОБА_4 на свідків в рамках даного кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

6. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Слідчий суддя зазначає, що інкриміновані за обставинами даного кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_4 кримінальні правопорушення в обов`язковому порядку вимагають від слідчого судді визначення відповідного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, у випадку якщо слідчий суддя прийде до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (абзац 1 ч. 3 ст. 183 КПК України).

Відтак, на думку слідчого судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, в результаті яких, інкримінованими йому діями, ймовірно було спричинено шкоди на загальну суму близько 2 795 000 гривень, а також ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя знову ж таки наголошує, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

7. Відомості, які враховуються слідчим суддею при визначенні підозрюваному ОСОБА_4 відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення кримінальних правопорушень, в результаті ймовірного вчинення яких було завдано майнової шкоди на загальну суму близько 2 795 000 гривень.

Так, згідно п. 2 абзацу 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтований у рішенні про визначення застави і повинен враховувати майновий стан обвинуваченого.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в контексті рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії», визнано законними та обгрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, беручи до уваги особливий характер справи та шкоду завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обгрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувається.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, враховувати положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням встановленої шкоди діями підозрюваного у розмірі 2 795 000 гривень, а також встановлених ризиків та обставин при яких підозрюваним скоєнні кримінальні правопорушення, на думку слідчого судді можливо вважати виключним випадком.

Крім того, слічий суддя звертає увагу, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 засуджено до 2 років обмеження волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 345-1 КК України та відповідно до ст. 75 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком в 1 рік, який на теперішній час не сплив. Вказані обставини, на думку слідчого судді, додатково характеризують підозрюваного як особу з явними негативними соціальними інтересами.

За таких обставин, беручи до уваги ймовірний розмір майнової шкоди, який міг бути спричинений за обставинами даного кримінального провадження (з огляду на інкриміновані підозрюваному дії), а також з огляду на встановленні в судовому засіданні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_4 слід визначити розмір застави у вигляді 1 118 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 000 712 гривень, який на думку слідчого судді в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення, під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків. Наведені обставини у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої абзацом 2 п. 3 ч. 1 ст. 182 КПК України.

8. Висновки слідчого судді.

Таким чином, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання та надавши правову оцінку всім доводам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання, а тому керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000654 року від 12.05.2021 року відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 08.07.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 1 118 (однієї тисячі сто вісімнадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 712 (три мільйони сімсот дванадцять) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 08.07.2023 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6. носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1