В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року смт Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000132 від 18.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чечелівка Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_4 , в кінці травня 2023 року, більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено, здійснюючи сільськогосподарський обробіток земельної ділянки з кадастровим номером № :02:001:0267, площею 0,2500 га з цільовим призначенням 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства», що знаходиться по АДРЕСА_2 , яка згідно договору купівлі-продажу № ВМХ 045189 від 03 серпня 2010 року перебуває у власності ОСОБА_7 та земельної ділянки з кадастровим номером № :02:001:0430, площею 0,2000 га з цільовим призначенням 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства», що знаходиться по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 та створюють єдиний масив, умисно, з корисливих мотивів, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою її самовільного використання у власних цілях, діючи всупереч вимогам ст. ст. 112, 113, 115, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, якими регламентується набуття і реалізація права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації, передача у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також в порушення ст. ст. 60, 61 Земельного Кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст. ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах, які є частиною водоохоронних зон, уздовж річок, навколо водойм та на островах, забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), садівництво та городництво, а також передбачений правовий порядок користування землями водного фонду, зокрема в порушення ст. 93 Водного кодексу України, якою визначено, що в межах зони санітарної охорони діє особливий режим використання земель, достовірно знаючи, що поза межами земельної ділянки з кадастровим номером № :02:001:0267 та поза межами земельної ділянки з кадастровим номером № :02:001:0430 знаходяться землі, які не належать йому на праві власності чи іншого користування, та на яких знаходиться прибережна захисна смуга р. Чаплинка, під час сільськогосподарського обробітку вказаних земельних ділянок, умисно, з корисливих для себе мотивів, вийшов за їх межі, тим самим самовільно зайняв земельну ділянку площею 1,3415 га без кадастрового номеру, комунальної форми власності, суміжну земельним ділянкам з кадастровими номерами № :02:001:0267 та № :02:001:0430, що розташовані на території Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області у межах прибережної захисної смуги водоохоронної зони р. Чаплинка, з яких, а саме: частина площі розміром 0,2796 га із самовільно зайнятої земельної ділянки площею 1,3415 га є земельною ділянкою в охоронній зоні, які ОСОБА_4 , в подальшому використав для себе, в сільськогосподарських цілях, а саме розорав та засіяв єдиними масивами, сільськогосподарською культурою кукурудзою.

Тим самим ОСОБА_4 , самовільно зайняв земельну ділянку площею 1,3415 га, частина з якої, а саме 0,2796 га знаходиться у межах прибережної захисної смуги р. Чаплинка та є охоронною зоною, і розташовані в межах с. Оленівка, на території Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, які використовував у власних для себе цілях.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земель в охоронних зонах.

13 липня 2023 року між потерпілим Магдалинівською селищною радою в особі представника потерпілого ОСОБА_6 , та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , згідно ст.ст.468,469, 471 КПК України була укладена угода про примирення, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.197-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та узгодили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді двох років обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням.

Відповідно до умов угоди про примирення, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні, потерпілий претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 не має. В угоді також зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду про примирення з потерпілим і просив суд її затвердити. При цьому пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він повністю розуміє характер обвинувачення, вид покарання, обмеження щодо права оскарження вироку та не бажає проведення судового розгляду по даному кримінальному провадженні. Він повністю визнає свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення, згодний з призначеним покаранням та просить суд затвердити угоду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав угоду про примирення та просив суд її затвердити.

Представник потерпілого ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, при цьому пояснив, що розуміє наслідки затвердження угоди щодо обмеження права на оскарження вироку, позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення. Умови укладеної угоди, вид та розмір покарання йому зрозумілі та він погоджується на призначення обвинуваченому покарання в обумовленому угодою виді та розмірі, а також з іншими умовами угоди. Угода про примирення укладена ним добровільно, без будь-якого стороннього примусу, погроз або обіцянок.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо затвердження судом даної угоди, вважає, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 197-1 КК України. Вказане кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином. Представник потерпілого ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та закону.

Також в судовому засіданні встановлено і суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, які передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, те, що він має можливість виконати умови угоди в повному обсязі, а також розуміє інші заходи, які будуть застосовані відносно нього у разі затвердження угоди про примирення.

Суд переконався, що представник потерпілого ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, які визначені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам ст.471 КПК України та ч.2 ст.197-1 КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб. Угоду укладено на добровільних засадах, обвинувачений має можливість виконати взяті на себе зобов`язання та є винним в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 197-1 КК України, тобто у самовільному зайнятті земельної ділянки, вчиненому щодо земель в охоронних зонах.

Підстави для відмови в затвердженні угоди, передбачені ст.474 ч. 7 КПК України відсутні.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Узгоджені вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який не судимий, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей на утриманні не має, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе затвердити угоду від 13 липня 2023 року про примирення між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим - Магдалинівською селищною радою в особі представника ОСОБА_6 , та призначити обвинуваченому покарання, узгоджене сторонами угоди.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 373-374, 468 476 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 13 липня 2023 року про примирення, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим Магдалинівською селищною радою в особі представника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000132 від 18.05.2023 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на орган з питань пробації за місцем проживання останнього.

Речові докази: два DVD-R диски з відеозаписом огляду місця події та слідчого експерименту зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий та прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та представнику потерпілого.

Суддя ОСОБА_1