Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6953/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 липня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати вказане житло, у період з 22.00 год. по 07.00 год. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора або суду, строком до 24.07.2023 (включно).

Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду; невідкладно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , свідками, коло яких визначить слідчий або прокурор у кримінальному провадженні; здати на зберігання до органу розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Встановлено строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 24.07.2023 (включно).

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. При цьому, зазначає, що в ході судового розгляду клопотання слідчого, прокурором не доведено існування ризиків, які мають бути аргументовані у клопотанні. Всі доводи вказані у клопотанні та оголошені прокурором у судовому засіданні ґрунтуються на припущеннях та не містять конкретних фактів вчинення ОСОБА_9 неправомірної поведінки, які б вказували на наявність вказаних у клопотання та у судовому рішення ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та їх доводи в підтримку апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до норм ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч.6 даної статті у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при вирішенні клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №296/6953/23, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000555 від 19.09.2015 за підозрою ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.153 КК України.

30.06.2023 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.153 Кримінального кодексу України.

20.07.2022 старший слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_9 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 від 18.09.2015; протоколом огляду місця події від 19.09.2015; висновком судово-медичної експертизи №2783 від 28.12.2015; висновком судово-психіатричної експертизи №68-2016 від 16.02.2016 проведеної відносно потерпілої ОСОБА_11 ; протоколом про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 09.02.2023; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_11 від 10.03.2023; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 від 24.04.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 24.04.2023; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_11 від 10.03.2023; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_12 від 24.04.2023; протоколами пред`явлення для впізнання за участі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ; іншими матеріалами провадження.

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_9 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає, що при продовженні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_9 , як і фактичні обставини його вчинення (суть та характер). Є вірними і висновки слідчого судді щодо факту повного розуміння підозрюваним наслідків ним вчиненого, тому, і його можливості наслідок

Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей не має (фактично відсутні міцні соціальні зв`язки), стадію досудового розслідування.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність прокурором, процесуальних ризиків можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (неприбуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого, прокурора та суду), впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні. (п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.177 КПК України)

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними. При цьому, стороною захисту фактично не надано жодних відповідних доказів на спростування (хоча б опосередкованих) існування вище зазначених процесуальних ризиків у провадженні.

Таким чином, задовольняючи клопотання про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, підозру останнього у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому застосування запобіжного заходу до підозрюваного у виді домашнього арешту, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

На переконання апеляційного суду, на даний час, саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, є цілком достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , даних, які характеризують особу останнього, на даний час, домашній арешт в визначений період доби буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в визначений період доби, з покладанням обов`язків, визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

Як вважає апеляційний суд, саме обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло зможе гарантувати забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_9 та відповідатиме меті застосування запобіжного заходу з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора та захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 липня 2023 року, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати вказане житло, у період з 22.00 год. по 07.00 год. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора або суду, строком до 24.07.2023 (включно), з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, з строком дії до 24.09.2023 (включно), - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: