Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1962/22
Провадження № 1-кп/553/187/2023
У Х В А Л А

Іменем України

19.07.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві кримінальне провадження № 1-кп/553/187/2023 на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ризики, які стали підставою для його обрання, не зменшились та можуть реально настати, якщо запобіжний захід змінити - обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинили кримінальне правопорушення, які на підставі ст. 12 КК України кваліфікується як особливо тяжкий злочин. Окрім іншого, перебуваючи поза умовами ізоляції від суспільства, не маючи стабільного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, обвинувачені можуть вчинити інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Захисники в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені, та просили відмовити в його задоволенні та застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали думку захисників. Крім того обвинувачений ОСОБА_8 просив зменшити йому розмір застави до найбільш меншого.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначенихст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого ухилитися від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд при вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою, вислухавши думку сторін кримінального провадження, оцінивши суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке їм інкримінується, вважає, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти ризикам, раніше врахованих судом під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу і які на даний час не зникли, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого їх тримання під вартою суду не надано, тому суд вбачає за доцільне продовжити обвинуваченим застосований до них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

З вказаних підстав, суд відхиляє посилання сторони захисту щодо доцільності зміни застосованого до обвинувачених запобіжного заходу та зазначає, що тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, а тому дієво забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також суд вважає, що визначенний обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави, на цій стадії судового розгляду, з урахуванням характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, та в разі його внесення, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень у справі, а також запобігти спробі переховуватися від суду, тому клопотання обвинуваченого про зменшення розміру застави задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 27,177,178,183,194,199,331,372,376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.185 КК України, продовжити строком на 60 днів, тобто по 16 вересня 2023 року, включно, з можливістю внесення раніше визначеної ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.12.2022 року застави в розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 744300,00 гривень у національній грошовій одиниці. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1,3,4,8 ч.5 ст. 194 КПК України строком на 2 місяці з моменту внесення застави.

Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.185 КК України, продовжити строком на 60 днів, тобто по 16 вересня 2023 року, включно, з можливістю внесення раніше визначеної ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави застави в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 198480,00 гривень у національній грошовій одиниці. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1,2,3 ч.5 ст. 194 КПК України строком на 2 місяці з моменту внесення застави.

Відкласти судове засідання на 10 год. 00 хв. 10.08.2023 та провести його в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ "Харківський слідчий ізолятор" та Комінтернівського районного суду м.Харкова.

Зобов`язати ДУ "Харківський слідчий ізолятор" забезпечити участь обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні 10.08.2023 та працездатність апаратного комплексу для відеоконференцзв`язку з Ленінським районним судом м. Полтави.

Зобов`язати Комінтернівський районний суд м.Харкова забезпечити участь прокурора ОСОБА_3 та представника потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні 10.08.2023 та працездатність апаратного комплексу для відеоконференцзв`язку з Ленінським районним судом м. Полтави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1