Провадження №№ 1-і/337/17/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Марківка Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 17.01.2021р. до ЄРДР за №0000042,

В С Т А Н О В И В :

27.04.2023р. до Хортицького районного суду м. Запоріжжя звернулась прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17.01.2021р. за №0000042, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останнього разу ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.03.2023р. до 04.05.2023р. включно.

На даний час Токмацький районний суд Запорізької області перебуває на тимчасово окупованій території і тимчасово не здійснює судочинство.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022р. територіальну підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

Оскільки на теперішній час ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, прокурор просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до останнього строком на 60 днів. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, викладених в ньому та просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив та зазначив, що він не причетний до цього кримінального правопорушення. Він постійно проживав в с.Марківка Коломийського р-ну Івано-Франківської області, в Запорізьку область приїхав на заробітки і до подій лише незначний час проживав в с.Орлянське. Вважає, що йому може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його сина АДРЕСА_3 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечив та пояснив, що підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою немає. Матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та докази його причетності до інкримінованого кримінального правопорушення відсутні. Формальне продовження строку тримання під вартою порушує права обвинуваченого і є незаконним. Вважає достатнім запобіжним заходом, який може бути застосований до обвинуваченого, домашній арешт за тією адресою, на яку вказав обвинувачений. Інформації про належність цього житла родичам обвинуваченого у сторони захисту немає.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.3, 8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч.1-3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вже зазначалось, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Водночас, виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочинів та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою. Наявність підстав для тримання особи під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

Суд враховує, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, тому на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку, що причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до злочину, в якому він обвинувачується, є вірогідною та достатньою для продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Оцінивши обставини провадження, суд вважає доведеним з боку сторони обвинувачення, що на даний час не змінилися та не відпали ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, які були підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного корисливого злочину із погрозою застосування фізичного насильства, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі до 12 років із конфіскацією майна. ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких, в т.ч. корисливих злочинів, звільнявся від відбування покарання як з випробуванням, так і по відбуттю строку покарання, але знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного корисливого злочину, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особистості.

Крім того, ОСОБА_4 неодружений та утриманців не має, що свідчить про низькі соціальні зв`язки, він працездатний, але до затримання офіційно не працював, стабільного джерела доходу не має, до затримання проживав без реєстрації в с.Орлянське Василівського р-ну Запорізька обл., яке на даний час є тимчасово окупованою територією, що позбавляє можливості здійснення контролю за обвинуваченим за вказаним місцем проживання. Актуальна та достовірна інформація про наявність у ОСОБА_4 постійного місця проживання на підконтрольній території України, близьких родичів та усталеність соціальних зв`язків відсутня.

Суд вважає, що вказані обставини в сукупності свідчать про наявність вкрай високих ризиків можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, та виправдовують подальше його тримання під вартою.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що дане кримінальне провадження наразі не розглянуто, а згідно клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу, свідки у даній справі є місцевими жителями населеного пункту, де проживав обвинувачений, у зв`язку із чим, він може незаконно впливати на таких осіб, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Підстав для застосування до обвинуваченого домашнього арешту, про що заявляє сторона захисту, суд не знаходить. Місце проживання обвинуваченого ОСОБА_4 до його затримання є: АДРЕСА_2 . Вказаний населений пункт наразі є тимчасово окупованим. На підтвердження доводів про можливість проживання обвинуваченого у сина в Кіровоградській області, наявності на це згоди власника житла, обвинувачений та його захисник жодних доказів суду не надали.

Доводи сторони захисту про довготривале ОСОБА_4 тримання під вартою обумовлюються об`єктивними чинниками, такими як складність кримінального провадження, кількість учасників судового провадження, обсяг дослідження доказів, процесуальна поведінка учасників провадження, а також тим, що на даний час в Україні діє воєнний стан, що також уповільнює розгляд даного кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Токмацького районного суду Запорізької області, а м.Токмак на наразі є тимчасово окупованою територією.

Крім того, як вже зазначалось, при вирішенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу суд враховує, що в межах розгляду даного клопотання суд не вправі давати оцінку належності та допустимості зібраних в ході досудового розслідування доказів, а лише визначає чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Вирішення питань доведеності чи недоведеності вини обвинуваченого в інкримінованому злочині, вирішуються судом при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

Доводи обвинуваченого про його непричетність до злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, будуть перевірятися судом в установленому законом порядку.

У зв`язку з цим суд відхиляє доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження дії запобіжного заходу у зв`язку з недоведеністю причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому він обвинувачується, сукупність вказаних вище обставин однозначно свідчать про наявність на даний момент конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає і його дію слід продовжити на 60 днів, задовольнивши тим самим клопотання прокурора повністю.

Керуючись ст.2,7,176-178,183,194,199,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 червня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та надіслати до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 01 травня 2023 року о 15.30 годин.

Суддя ОСОБА_1