Справа № 183/8762/23
№ 1-кп/183/1691/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року Дніпропетровська обл.

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 04.07.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Снітков, Мурованокуриловецького району Вінницької області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, заміжня, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не маюча, не є особою з інвалідністю, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 168 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2016 року рішенням Амур-Нижньодніпро`вського районного суду міста Дніпропетровська малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усиновлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На виконання даного рішення суду 30 листопада 2016 року Юр`ївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в актовому записі №03 від 25 лютого 2015 року, складеному виконавчим комітетом Новоіванівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, прізвище дитини змінено з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », по батькові « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 », місце народження «село Новотимофіївське Юр`ївський район Дніпропетровська область» на «село Шандрівка Юр`ївський район Дніпропетровська область»; ім`я дитини залишено без змін; в графі батьки записано: батько - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, мати - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , змінивши прізвище дитини.

Відповідно до положень ст.226-227 Сімейного кодексу України особа має право на таємницю перебування на обліку тих, хто бажає усиновити дитину, пошуку дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення та її розгляду, рішення суду про усиновлення; дитина, яка усиновлена, має право на таємницю, в тому числі і від неї самої, факту її усиновлення; усиновлювач має право приховувати факт усиновлення від дитини, яка ним усиновлена, і вимагати нерозголошення цієї інформації особами, яким стало відомо про неї як до, так і після досягнення дитиною повноліття, усиновлювач має право приховувати від дитини факт її усиновлення, якщо розкриття таємниці усиновлення може завдати шкоди її інтересам.

Згідно з ч.4 ст.228 Сімейного кодексу України особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом.

22 червня 2023 року, приблизно о 13 годині 20 хвилин, малолітній ОСОБА_11 разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_6 , знаходились біля домоволодіння АДРЕСА_1 , де між останньою та ОСОБА_3 виникла словесна сварка з приводу конфлікту між дітьми. В ході конфлікту у ОСОБА_3 , яка достовірно знала, що малолітній ОСОБА_11 не є рідним сином ОСОБА_6 , та був нею усиновлений, виник прямий умисел, направлений на розголошення таємниці усиновлення.

Реалізуючи свій умисел, діючи умисно, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказані час та місці у безпосередній близькості від ОСОБА_11 , в присутності його матері, в порушення вимог діючого законодавства про нерозголошення таємниці усиновлення, в усній формі, не маючи дозволу на розголошення таємниці усиновлення від усиновлювачів, всупереч інтересам малолітньої дитини та сім`ї ОСОБА_8 заявила, що потерпілий ОСОБА_11 не є рідним сином ОСОБА_6 та ОСОБА_5 тому, що був ними усиновлений.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 168 КК України, тобто розголошення таємниці усиновлення всупереч волі усиновителя.

Письмовою заявою від 26.07.2023 р., яка складена в присутності захисника ОСОБА_12 , обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.168 КК України (тобто розголошення таємниці усиновлення всупереч волі усиновителя), згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду, обвинувачена надала згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Письмовою заявою ОСОБА_6 (законний представник алолітнього потерпілого ОСОБА_11 ) не заперечувала проти розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 168 КК України, як розголошення таємниці усиновлення всупереч волі усиновителя.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дитини.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, не є особою з інвалідністю, заміжня, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, раніше не судима.

Наведене характеризує обвинувачену ОСОБА_3 , як особу, яка не є суспільно - небезпечною.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності, відношення обвинуваченої до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винної, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, їй за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.168 КК України необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.168 КК України, саме таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Матеріальна шкода вчиненим правопорушенням не завдана.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 168 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1