ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1243/22

08 вересня 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766 від 02.11.2014 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гусів, Калінінградської обл., РФ, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.11.2002 вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 23.04.2003 вироком Золотоніського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст. 69, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців розбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 02.08.2008 по відбуттю строку покарання;

- 04.12.2009 вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 24.10.2011 вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 309, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, 09.12.2013 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 15 днів;

- 08.07.2022 вироком Черняхівського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 01.11.2014 близько 22.30 год., перебуваючи біля магазину «Надія», що розташований по вул. Баранника 39 в с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 наніс два удари ножем, який знаходився в його правій руці, в верхню частину грудної клітки справа потерпілого, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ушкоджень грудної клітки справа з накопиченням крові та повітря в плевральній порожнині справа, які відповідно до висновку експерта № 334м/д від 17.11.2014 являються тяжкими тілесними ушкодженнями, у зв`язку з небезпекою для життя.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав частково. У судовому засіданні спочатку пояснив, що 01.11.2014 близько 22.30 год., перебуваючи біля магазину «Надія», що розташований по вул. Баранника 39 в с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, наніс один удар ножем потерпілому, після того як між ними виник конфлікт. Неприязні відносини були з боку потерпілого, зав`язалась бійка, потерпілий повалив його на землю, а він, намагаючись скинути потерпілого з себе та вирватись, наніс йому удар ножем, який знаходився у правій руці. Після дослідження речових доказів, ОСОБА_8 визнав свою вину повністю і пояснив, що наніс два удари. В подальшому ОСОБА_8 пояснював, що щиро розкаюється, просив суворо не карати, звільнити його від відбування покарання, вину визнає повністю та додав, що докази, які містяться у справі неправдиві і суперечливі.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, його вина повністю підтверджується наступними доказами безпосередньо дослідженими та перевіреними судом в судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який надав у судовому засіданні показання про те, що восени 2014 року він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дружиною ОСОБА_14 відпочивали в кафе-магазині «Надія», що розташований по вул. Баранника 39 в с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області. Під час відпочинку вживали алкогольні напої. Під час відпочинку у нього з обвинуваченим виникла суперечка з приводу політичних поглядів. Коли вийшли на двір між ними почалася бійка. В цей час він відчув два удари в спину і впав на землю. Ці удари наніс ОСОБА_8 під час конфлікту. Чим саме були нанесені удари потерпілий не бачив. ОСОБА_8 після нанесення ударів одразу з місця втік. Потерпілого повезли в лікарню. Деталей та чіткого механізму нанесення ударів не пам`ятає у зв`язку зі спливом значного часу. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має. Вибачення ОСОБА_8 у потерпілого не попросив. Щодо визначення покарання поклався на розсуд суду;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який будучи допитаним у судовому засіданні надав показання про те, що дійсно пам`ятає, що ОСОБА_10 під час спільного відпочинку біля кафе-магазину «Надія» були заподіяні тілесні ушкодження. Причину конфлікту між потерпілим та обвинуваченим не пам`ятає, сам конфлікт не бачив, побачив вже як ОСОБА_10 лежить на землі, а ОСОБА_8 сидів зверху нього. Слідів крові не бачив, не звернув уваги. Що відбувалось далі не знає, так як одразу пішов додому;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка будучи допитаною у судовому засіданні надала показання про те, що вона товаришує з потерпілим і його дружиною. Десь після 20.00 год. вона прийшла до магазину «Надія» в с. Дмитрівка, де знаходились ОСОБА_16 з дружиною ОСОБА_17 . Підійшов ОСОБА_8 і між ним та ОСОБА_10 виникла сварка. Причину сварки не пам`ятає. Потім ОСОБА_8 з ОСОБА_10 відійшли десь метрів на десять в бік. Побачила як потерпілий впав на асфальт на живіт. Свідок одразу з ОСОБА_17 підбігли до нього, зі спини потерпілого йшла кров. Вони одразу зрозуміли, що ОСОБА_8 підрізав потерпілого і викликали швидку допомогу. На тілі у потерпілого були два тілесні ушкодження;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який будучи допитаним у судовому засіданні надав показання про те, що вони з ОСОБА_10 та його дружиною ОСОБА_17 відпочивали в барі «Надія» в с. Дмитрівка. З ними був ОСОБА_18 , який з ОСОБА_10 вийшли на двір, а свідок залишився в приміщенні. Коли ОСОБА_18 повернувся в бар повідомив, що ОСОБА_10 підрізали. Коли вийшов на вулицю, потерпілий лежав біля бордюра та сказав, що його підрізав ОСОБА_8 , якого на місці вже не було. Сам конфлікт свідок не бачив. На тілі ОСОБА_19 була одна чи дві рани. Більш детальної інформації не пам`ятає, оскільки минуло багато часу. Вони викликали швидку, яка довго не приїжджала, тому ОСОБА_20 відвезла потерпілого на власному автомобілі до лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка будучи допитаною у судовому засіданні надала показання про те, що вона працювала продавцем в магазині «Надія» в с. Дмитрівка, коли ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження. Десь о 21.00 год. вона зачиняла магазин і побачила скупчення людей біля ОСОБА_10 , який лежав на землі. В тому місці, де лежав ОСОБА_19 бачила кров на асфальті. Люди казали, що підрізав потерпілого ОСОБА_8 .. Пам`ятає, що коли ОСОБА_8 заходив в магазин між ним і ОСОБА_10 виникла якась суперечка, але в магазині ніхто не вчиняв бійку. Сам конфлікт між потерпілим та обвинуваченим надворі біля магазину не бачила;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка будучи допитаною у судовому засіданні надала показання про те, що вона являється дружиною потерпілого. Восени 2014 року вони з чоловіком відпочивали в кафе «Надія». Під час відпочинку чоловіки вийшли на вулицю поспілкуватися. Потім свідок почула крики. Вибігла і побачила, що справа поруч з кафе на землі лежить обличчям вниз її чоловік ОСОБА_10 .. Він сказав, що ОСОБА_8 підійшов до нього і підрізав ззаду. На той момент ОСОБА_8 вже на місці не було. Люди, що зібрались поруч, казали, що її чоловіка підрізав ОСОБА_8 .. Викликали швидку, але не дочекавшись, вирішили, що чоловіка до лікарні відвезе ОСОБА_22 .. Сам конфлікт свідок не бачила. Деталей даної події більше не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу;

- даними протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього від 02.11.2014, згідно якого зафіксоване місце вчинення злочину: територія дороги (проїзна частина), розташована неподалік кафе-бару «Надія» по вул. Баранника в с. Дмитрівка Золотоніського р-ну Черкаської обл.;

- даними висновку судово-медичної експертизи №334м/д від 03.11.2014, у підсумках якого вказано, що у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження: проникаючі колото-різані ушкодження грудної клітки справа з накопиченням крові та повітря в плевральній порожнині справа. Вказані ушкодження виникли від дії гострого колючо-ріжучого предмету, не виключено від дії ножа, в термін, вказаний в постанові, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, в зв`язку з небезпекою для життя;

- рапортом ст.о/у СКР Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_23 від 13.11.2014 з якого вбачається, що місце перебування ОСОБА_8 на даний час невідоме, з пояснень батьків останнього, їх син 02.11.2014 о 06.00 ранку прийшов додому, зібрав деякі речі та пішов в невідомому напрямку;

- даними протоколу заступника начальника СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_24 огляду предметів від 08.11.2014 з фототаблицями до нього, з якого вбачається, що проведено огляд одягу ОСОБА_10 (куртки чорного кольору, светра сірого кольору, футболки чорного кольору з вставками сірого кольору), які поміщено до сейф пакету № 2031999;

- постановою заступника начальника СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_24 про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.11.2014, з якої вбачається, що куртку чорного кольору, светр сірого кольору, футболку чорного кольору з вставками сірого кольору визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000766;

- постановою заступника начальника СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_24 про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 22.11.2014, з якої вбачається, що марлевий тампон зі слідом плями бурого кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000766;

- даними постанови старшого прокурора Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_25 від 12.11.2014, відповідно до якої відібрано зразок крові у потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проведення судово-імунологічної експертизи;

- протоколом заступника начальника СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_24 від 17.11.2014, відповідно до якого з 14.05 год. по 14.15 год. 17.11.2014 спеціалістом ОСОБА_26 відібрано у потерпілого ОСОБА_10 зразок крові;

- рапортом заступника начальника СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_24 від 17.11.2014, з якого вбачається, що в ході проведення досудового розслідування нею неодноразово здійснювався виїзд в с. Дмитрівка Золотоніського р-ну Черкаської обл. для вручення повістки про виклик для допиту ОСОБА_8 , однак вручити не представилось можливим у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 325 від 17.11.2014, у підсумках якого вказано, що кров людини знайдена на марлевому тампоні із змивами з місця пригоди (об`єкт № 1), могла походити від особи (осіб) з групою крові АВ (ІІ). Кров могла походити від потерпілого ОСОБА_10 ;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 326 від 17.11.2014, у підсумках якого вказано, що кров людини знайдена на куртці (об`єкти №№ 1.2), на футболці (об`єкт №3), (об`єкти №№ 4.5), могла походити від особи (осіб) з групою крові АВ (ІІ). Кров могла походити від потерпілого ОСОБА_10 ;

- постановою заступника начальника СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_24 від 24.11.2014, якою досудове розслідування за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, зупинено та оголошено розшук підозрюваного;

- ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.04.2022 про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою приводу до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- постановою заступника начальника СВ Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_27 від 24.04.2022 з якої вбачається, що досудове розслідування за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відновлено;

- ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2022 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без права внесення застави;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту з доданим до нього відеозаписом від 26.04.2022, на яких ОСОБА_8 у присутності захисника продемонстрував за участю статиста механізм завдання ударів (чи удару) ножем, який був у його правій руці, в ділянку спини потерпілого;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту з доданим до нього відеозаписом від 28.04.2022, на яких потерпілий ОСОБА_10 за участю статиста продемонстрував механізм завдання двох ударів у його спину ОСОБА_8 .. ОСОБА_10 під час слідчого експерименту вказав, що у зв`язку з давністю вчинення кримінального правопорушення, детальний механізм нанесення ударів ОСОБА_8 не пам`ятає;

- постановами слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_28 від 28.04.2022, з якої вбачається, що два DVD+R диска з відеозаписами слідчих експериментів від 26.04.2022 та від 28.04.2022 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження;

- даними історії хвороби (медичної карти) потерпілого ОСОБА_10 , дослідженої у судовому засіданні, яка постановою слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_28 від 02.05.2022 визнана речовим доказом та приєднана до матеріалів кримінального провадження;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 05-8-01/334/106 від 02.05.2022, у підсумках якого вказано, що у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження: проникаючі колото-різані ушкодження грудної клітки справа з накопиченням крові та повітря в плевральній порожнині справа. За локалізацією наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_10 не співпадають з локалізацією їх, вказаною підозрюваним під час проведення слідчого експерименту;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 05-8-01/334/105 від 02.05.2022, у підсумках якого вказано, що у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження: проникаючі колото-різані ушкодження грудної клітки справа з накопиченням крові та повітря в плевральній порожнині справа. Судово-медичний експерт вважає не виключеною ймовірність виникнення вказаних тілесних ушкоджень при обставинах, які зазначені у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого;

- даними висновку судово-психіатричної експертизи № 144 від 18.05.2022, у підсумках якої вказано, що у ОСОБА_8 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого правопорушення, не відмічалося проявів хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, а виявлялися прояви легкої розумової відсталості (рівень легкої дебільності) з помірно вираженими емоційно-вольовими розладами (F-70.1 за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності (F-10.24 за МКХ-10) та органічного легкого астенічного розладу у зв`язку з наслідками черепно-мозкової травми, хронічної алкогольної інтоксикації (F-06.6 за МКХ-10) - що при збереженні у нього вольових процесів, критичних і прогностичних функцій, не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє прояви легкої розумової відсталості (рівень легкої дебільності) з помірно вираженими емоційно-вольовими розладами, психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності та органічного легкого астенічного розладу у зв`язку з наслідками черепно-мозкової травми, хронічної алкогольної інтоксикації- що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_8 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 05-8-01/118 від 20.05.2022, у підсумках якого вказано, що у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження: проникаючі колото-різані ушкодження грудної клітки справа з накопиченням крові та повітря в плевральній порожнині справа. Вказані ушкодження виникли від дії гострого колючо-ріжучого предмету, не виключено від дії ножа, в термін, вказаний в постанові, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, в зв`язку з небезпекою для життя;

- речовими доказами у кримінальному провадженні, які були оглянуті у судовому засіданні, відповідно до яких: на куртці, светрі та футболці потерпілого, в яких він був одягнутий в момент нанесення тілесних ушкоджень, в правій нижній частині є аналогічні пошкодження (порізи) у виді двох отворів, при цьому один розташований вище, а другий нижче; на речах містяться сліди бурого кольору.

Оцінивши сукупність досліджених доказів, керуючись законом та за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними і достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінуються.

Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Отже, обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує всі обставини по справі в їх сукупності, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

Прокурор у судових дебатах зазначив обставину, яка обтяжує покарання, рецедив злочинів.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 67 КК України , при призначенні покарання обставиною, яка його обтяжує, визнається вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Відповідно до положень ст. 34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 вчинив рецидив кримінальних правопорушень. Однак, органом досудового розслідування ця обставина при формулюванні обвинувачення зазначена не була, також не було її визнано обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого. З урахуванням наведеного та того, що ОСОБА_8 не захищався від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за обтяжуючих обставин - рецидив кримінального правопорушення, суд не може погіршувати його становище, - тому дану ознаку суд враховує лише як ознаку, яка характеризує особу обвинуваченого.

При цьому суд не вбачає підстав враховувати обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 - щире каяття, з огляду на те, що в даному випадку «щире каяття» носило суттєво формальний характер.

Як роз`яснював Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Хоча під час судового розгляду обвинувачений зазначав, що щиро розкаюється та жалкує з приводу вчиненого, проте матеріали кримінального провадження та пояснення у судовому засіданні не містять даних про виявлення бажання виправити ситуацію, що склалася. Адже під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження обвинувачений не вибачився перед потерпілим за скоєне кримінальне правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують чи відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_10 , який при призначенні покарання ОСОБА_29 поклався на розсуд суду.

У судовому засіданні за клопотанням сторони захисту представник органу пробації ОСОБА_30 надала пояснення про те, що досудова доповідь провідного інспектора Золотоніського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_31 від 11.07.2022 складена без порушень норм чинного законодавства.

У висновках досудової доповіді провідного інспектора Золотоніського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_31 від 11.07.2022 вказано наступне: беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, перебування в державному розшуку довгий час, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Згідно із ч.5 ст.314-1 КПК України досудова доповідь не може використовуватися у кримінальному провадженні як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, але згідно із ч.1 цієї статті метою досудової доповіді є забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує тяжкість злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на Д обліку у лікаря психіатра перебуває, а у лікаря-нарколога - не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не одружений, не є особою з інвалідністю, раніше судимий, перебував в державному розшуку довгий час, після нанесення тілесних ушкоджень ножем потерпілому втік, не надавши допомоги та не викликавши швидку медичну допомогу.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

При призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_8 вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 08.07.2022 засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Також суд враховує правовий висновок Верховного Суду по справі № 754/2749/17 від 27.03.2018, оскільки обвинуваченим злочин вчинений до постановлення вироку від 08.07.2022. Так, Верховним Судом по вказаній вище справі сформульовано правовий висновок, щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК України у виниклих правовідносинах, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробовуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробовуванням, застосування принципів поглинення часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, за таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.

Таким чином, покарання за цим вироком та вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 08.07.2022 необхідно виконувати самостійно.

Суд критично оцінює версію сторони захисту про вчинення злочину в умовах захисту від потерпілого, який його вдарив та ліг зверху на обвинуваченого. Така версія є голослівною, адже у сторони захисту відсутні докази про те, що життю чи здоров`ю обвинуваченого загрожували дії потерпілого.

Щодо повідомлення захисника ОСОБА_9 у судових дебатах про не надання прокурором матеріалів щодо підтвердження не порушення строку досудового розслідування і можливе закриття кримінального провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України і звільнення обвинуваченого з-під варти, суд зазначає наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо підозрюваного оголошено в розшук.

Частиною 1 статті 281 КПК України передбачена можливість оголошення розшуку підозрюваного, у разі, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Відповідно до вимог ч.2 ст.280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 282 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва, припинено чи скасовано воєнний стан, обмін підозрюваного як військовополоненого проведено або такий обмін не відбувся), або наявна можливість подальшого проведення досудового розслідування за таких умов, а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій. Копія постанови про відновлення досудового розслідування невідкладно надається, а у випадку неможливості надання надсилається у триденний строк стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Таким чином, враховуючи, що досудове розслідування після повідомлення ОСОБА_8 про підозру, було зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, у зв`язку із встановленням місця знаходження підозрюваного, та відновлене після встановлення місця перебування останнього, постанова про зупинення досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, стороною захисту не оскаржувалася, суд приходить до висновку, що строк досудового розслідування не закінчився, а тому направлення до суду обвинувального акту мало місце в межах строку досудового розслідування.

Крім того, судом досліджувалися у судовому засіданні постанова заступника начальника СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_24 від 24.11.2014 про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_8 та постанова заступника начальника СВ Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_27 від 24.04.2022 про відновлення даного кримінального провадження.

За відсутності даних, які б свідчили про визнання незаконною або скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування у встановленому законом порядку, суд вважає необґрунтованими доводи захисника щодо спливу строку досудового розслідування на час звернення до суду з обвинувальним актом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_8 слід залишити у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 24.04.2022, зарахувавши йому цей строк до строку відбування покарання.

Керуючись ст.ст.368,370,373,374,376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 08.07.2022, яким засуджено ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, 70 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік шість місяців - виконувати самостійно.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_8 покарання обчислювати з 24.04.2022, зарахувавши йому до строку відбуття покарання час його тримання під вартою з 24.04.2022 по день винесення цього вироку у відповідності як один день тримання під вартою рівний одному дню позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити незмінним.

Речові докази: куртка чорного кольору, светр світло-сірого кольору, футболка чорного кольору з вставками світлого кольору, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - передати потерпілому ОСОБА_10 ; марлевий тампон зі слідами бурого кольору, який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити; історію хвороби потерпілого ОСОБА_10 , два диски з відеозаписами проведення слідчих експериментів, які приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1