Справа № 489/4146/23
Провадження № 1-кс/489/1041/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

27 липня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000919 від 24.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 115 КК України, про арешт майна,

встановив:

СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_4 24.07.2023 близько 07:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , замаху на вбивство ОСОБА_5 .

До суду надійшло клопотання прокурора про арешт вилученого 24.07.2023 в ході огляду місця події біля будинку № 93 по вул. Чкалова в м. Миколаєві майна, а саме: шортів чоловічих чорно-білого кольору «Reebok» з плямою бурого кольору з лівого боку, які визнані речовим доказом й тому з метою їхнього збереження, а також проведення експертиз необхідно накласти арешт на вказане майно.

В судове засідання прокурор не з`явився, надіслав заяву про підтримання клопотання та проведення розгляду за його відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі прокурора.

Володілець майна до суду не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися вчасно та належним чином, його неприбуття відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000919 від 24.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 115 КК України, та що вилучене в ході досудового розслідування майно дійсно є речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню, оскільки може містити сліди вчинення кримінального правопорушення та є необхідним для проведення експертиз, тому з метою забезпечення його збереження для розслідування та закінчення даного провадження необхідно накласти на нього арешт.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом під час розгляду кримінального провадження, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження накладенням на нього арешту, тобто шляхом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність задоволення клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

У кримінальному провадженні № 0000919 від 24.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 115 КК України, накласти арешт на вилучені 24.07.2023 в ході огляду місця біля будинку АДРЕСА_2 майно, а саме:

на шорти чоловічі чорно-білого кольору «Reebok» з плямою бурого кольору з лівого боку, які належать ОСОБА_5 ,

шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала в частині арешту майна підлягає негайному виконанню прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1