гСправа № 187/1215/23 Провадження №1-кп/0187/128/23
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2023 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за відсутності учасників судового провадження,

розглянувши в смт Петриківка в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в залі судового засідання кримінальне провадження № 0000091 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження селище м. Дніпродзержинськ (нині Кам`янське), Дніпропетровської області; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ; офіційно не працевлаштований; освіта середня; одружений; групи інвалідності не має; учасником бойових дій не є; паспорт громадянина України (картка) № НОМЕР_1 виданий 27.09.2021 органом №1253; номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 330; РНОКПП НОМЕР_2 ; раніше не судимий;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 164 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

07.07.2014 рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.07.2014 року і виданого на підставі нього виконавчого листа, зобов`язано ОСОБА_3 (далі обвинувачений) до сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду 07.05.2014 до досягнення донькою повноліття.

Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання малолітньої доньки, які покладені на нього як батька ч.2 ст.51 Конституції України та ст.ст. 150, 152, 155, 180 Сімейного кодексу України, ігнорує загальноприйняті норми, що гарантують нормальний розвиток, виховання та здоров`я дітей, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, у період часу з 07.05.2014 до 01.06.2023 року злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї малолітньої доньки, а саме: без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік, протягом тривалого часу, працюючи у приватних осіб і маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, в результаті чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів та становить 221950,13 гривень.

Умисні дії обвинуваченого, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), кваліфікуються за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

До обвинувального акта, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- письмова заява законного представника потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і законного представника потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, ступінь здійснення кримінального наміру, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення.

Особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому в межах пред`явленого обвинувачення, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, раніше не судимий, одружений, має двох малолітніх дітей 2010 та 2014 року народження, працює, але не офіційно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, не перебуває на військовому обліку до лав збройних сил не призивався.

Визначаючи вид покарання, яке можливо призначити обвинуваченому, суд виходить з того, що санкція ч. 1 ст. 164 КК України передбачає такі види покарання:

- громадські роботи;

- арешт;

- обмеження волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 56 КК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Згідно ч. 2 ст. 56 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Даних, що підсудний визнаний особою з інвалідністю першої або другої групи, а також є військовослужбовцем строкової служби матеріали справи не містять.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати також відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 371-374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1