22.06.2023 Справа № 940/368/23
Провадження по справі № 1-кс/940/36/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року слідчий суддя Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області із скаргою, в якій просить: 1) поновити строк оскарження постанови, винесеноi 03.03.2023 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області капітаном поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 15.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України; 2) постанову, винесену 03.03.2023 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 15.02.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, скасувати; 3) витребувати матеріали кримінального провадження № 0000034 від 15.02.2023 року; 4) допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувало кримінальне провадження № 0000034 від 15.02.2023 року за фактом вчинення самоправства ОСОБА_5 .

Начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 03.03.2023 року винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000034 від 15.02.2023 року у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Заявник вважає, що оскаржувана постанова винесена передчасно, не об`єктивно, без з`ясування обставин справи, без допиту свідків, учасників події, з неправильною кваліфікацією дій ОСОБА_5 , без надання оцінки дій інших осіб та без допиту працівника поліції ОСОБА_6 , відтак підлягає скасуванню.

У судові засідання, призначені на 19.04.2023 року, 08.05.2023 року, 18.05.2023 року, 01.06.2023 року та 22.06.2023 року, заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 не з`явилися, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Начальник сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 та прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги (ч. 3 статті 306 КПК України).

Розглянувши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 14 квітня 2023 року поновлено заявнику ОСОБА_3 строк для подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження № 0000034 від 15.02.2023 року.

Із матеріалів скарги та кримінального провадження встановлено, що 15.02.2023 року до відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшла заява ОСОБА_3 з приводу незаконного заволодіння ОСОБА_5 товарами з приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 , про що 15.02.2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

У цьому кримінальному провадженні 03 березня 2023 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000034 від 15.02.2023 року у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, з посиланням на те, що оскільки частково на товар, який знаходився в магазині по АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 надала накладні та пояснила, що там товар знаходився саме її, який вона забрала. Разом з тим ОСОБА_3 також надав частину накладних на товар, тому у даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, які слід вирішувати в порядку цивільного судочинства, так як незважаючи на розлучення у 2021 році, ОСОБА_5 продовжувала здійснювати діяльність в магазині по АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Стаття 91 КПК України наводить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог статті 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилась неперевіреною.

Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені статтею 284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 статті 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відтак, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому, провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Положеннями статті 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження в справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Надаючи оцінку доводам скарги про передчасність та необ`єктивність оскаржуваної постанови, слідчий суддя керується відповідними положеннями кримінального та кримінального процесуального закону.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, з 26 липня 2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року розірвано. За час спільного проживання у шлюбі 04 лютого 2014 року ними було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка є спільною сумісною власністю та зареєстрована за ОСОБА_5 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 305626033 від 22.07.2022 року.

У рамках досудового розслідування кримінального провадження начальником сектору дізнання були допитані потерпілий ОСОБА_3 , його колишня дружина ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що 07 липня 2022 року Тетіївським районним судом Київської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі № 940/520/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя. 18.11.2022 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить, зокрема, визнати нежитлове приміщення магазин загальною площею 31,4 кв.м., розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та з метою поділу спільного сумісного майна подружжя просить визнати за ним право власності не це нерухоме майно.

Також, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 надали накладні щодо поставки товарів у магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у яких зазначені їхні ініціали, що свідчить про здійснення ними обома господарської діяльності у цьому магазині.

За таких обставин, начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 існують саме цивільно-правові відносини, які слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Диспозиція статті 356 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь - яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною шкодою.

Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Злочин визнається закінченим з моменту заподіяння самовільним вчиненням певних дій значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Самоправство, яке не заподіяло істотної шкоди правоохоронюваним інтересам, розглядається як адміністративний проступок (ст. 186 КУпАП).

Однак, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості спричинення заявнику ОСОБА_3 значної шкоди. При цьому, він не був позбавлений можливості самостійно надати дізнавачу докази заподіяння йому матеріальної шкоди, однак своїм правом не скористався. Так само, ОСОБА_3 не заявив клопотання про проведення експертизи з метою встановлення розміру завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Отже, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що начальником сектору дізнання проведено належні та необхідні слідчі дії, надано оцінку доказам, які були зібрані в ході досудового розслідування, всебічно, повно та об`єктивно досліджено всі обставини кримінального провадження.

Оскільки завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а сукупність встановлених досудовим розслідуванням фактичних обставин свідчить про відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення та вказує на існування між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 цивільно-правових відносин, які не можуть бути предметом розслідування у кримінальному провадженні, тому правові підстави для продовження досудового розслідування відсутні. Ба більше, при очевидній відсутності складу кримінального правопорушення, продовження досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні буде безпредметним і призведе до порушення розумних строків досудового розслідування.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження мотивованою, оскільки начальником сектору дізнання дотримані вимоги кримінального процесуального закону, яка згідно із ст. 110 КПК України належним чином дослідила обставини кримінального провадження, надала їм належну правову оцінку та виклала в постанові про закриття кримінального провадження мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження№ 0000034 від 15.02.2023 року.

Крім того, як визначено положеннями ч. 3 статті 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Однак, заявник ОСОБА_3 , участь якого є обов`язковою при розгляді скарги, на неодноразові виклики не з`являвся у судові засідання, не підтримав доводи скарги, що свідчить про втрату інтересу до цієї скарги.

Відповідно до ч. 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000034 від 15.02.2023 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 9, 24, 110, 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000034 від 15.02.2023 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено 26 червня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_10