Справа № 147/237/23
Провадження № 1-кп/147/46/23
В И Р О К

іменем України

01 серпня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 09.12.2022, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільський Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08.12.2022 ОСОБА_4 , маючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вирішив вчинити крадіжку з домогосподарства ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Так, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю власника ОСОБА_6 та інших осіб, діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті власне збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, в період дії правового режиму воєнного стану, встановленого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Законом України № 2212-IX від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Законом України № 2263-IX від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Законом України № 2500-IX від 15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Законом України № 2738-IX від 16.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», 08.12.2022 близько 19.00 год. через відчинену хвіртку воріт зайшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, шляхом відшукання дверної ручки, якою відчиняються вхідні двері до житлового будинку, яку власник зберігав над двірною рамою та відчинення нею вхідних дверей житлового будинку, ОСОБА_4 проник всередину будинку, звідки вчинив крадіжку телефону мобільного зв`язку торгової марки «Assistant» моделі «AS-5412», вартість якого відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ №8048-8049/22-21 від 19.12.2022 становить 330,00 грн., та портативної bluetooth (бездротової) колонки марки «JBL» серії «Charge 3+» з мікрофоном, червоного кольору, вартість якої відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ №8286/22-21 від 23.12.2022 становить 523,45 грн., на загальну суму викраденого 853,45 грн.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме відніс до свого місця проживання та в подальшому зберігав до 17.30 год. 09.12.2022, тобто до часу їх вилучення працівниками відділення поліції № 2 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області.

Внаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 853,45 грн.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, повідомив про мотиви та обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому пояснив, що помирився з потерпілим, попросив в нього вибачення. Зазначив, що він вчинив неправильно, стверджував, що в подальшому такого не повториться. Просив суд суворо його не карати.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині доведена в повному обсязі. ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та в судовому засіданні розповів про обставини кримінального правопорушення, щиро розкаявся, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні 4-дітей. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання не встановлено. Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття. У зв`язку з чим просить визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим стром 3 роки та покласти обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України. Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 2642,84 грн. Речові докази, на які ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.12.2022 накладено арешт, повернути потерпілій стороні, скасувавши арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд при призначенні покарання врахувати, що злочин обвинуваченим вчинено вперше, він співпрацював з органами досудового розслідування, вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся, помирився з потерпілим, попросивши у нього вибачення, про що свідчить позиція потерпілого ОСОБА_6 висловлена у заяві про те, що він не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 та просить його суворо не карати. Зазначила, що обвинувачений має на утриманні 4-х дітей, і хоча він не є їхнім біологічним батьком, однак має обов`язок щодо їх утримання, працює. Також просить врахувати досудову доповідь відповідно до якої виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Просить призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті, що йому інкримінується та звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просить розглядати справу без його участі. Зазначив, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, просить його суворо не карати.

Судом встановлено, що присутні в судовому засіданні учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, їх позиція є добровільною та істинною, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 та «Боротюк проти України» від 16.12.2010, де зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Тому, враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, суд, за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України постановив визнати недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежети судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Статтею50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, а також особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, офіційно не одружений, відповідно до довідки Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 03.07.2023 №259 проживає зі співмешканкою та 4-ма неповнолітніми дітьми, працює по найму, за психіатричною допомогою та допомогою лікаря-нарколога в КНП «Тростянецька ЦРЛ» не звертався, викрадене майно повернув потерпілому, відсутність претензій зі сторони потерпілого. Згідно з висновком викладеним у досудовій доповіді щодо обвинуваченого, складеного на виконання ухвали суду, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, історію правопорушень, спосіб життя, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі можливе.

Призначаючи покарання, суд, враховуючи вимоги ст.65 КК України, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, з урахуванням висновку викладеного у досудовій доповіді, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без відбування покарання, а відтак останнього необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком при цьому покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд наголошує, що згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 суд вказав, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема справедливість.

Вважаю за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, на переконання суду, захід примусу визначений судом, є адекватним характеру вчинених дій та даним про особу винного, та зможе забезпечити виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Загальний розмір процесуальних витрат на залучення експертів в кримінальному провадженні, які відповідно до вимог ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого становить 2642,84 грн.

Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне згідно з п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України скасувати раніше застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 127-128, 174, 349, 368, 369, 371, 374, 394, 615 КПК України, ст. ст. 1, 12, 50, 65-67, ч.4 ст. 185 КК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок перебігу іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді домашнього арешту в нічну пору доби - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) гривні 84 копійки.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 13 грудня 2022 року.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: телефон мобільного зв`язку торгової марки «Assistant» моделі «AS-5412» та портативна bluetooth (бездротова) колонка марки «JBL» серії «Charge 3+» з мікрофоном, червоного кольору, повернути їх власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1