Справа № 373/1629/22
Номер провадження 1-кп/373/55/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Переяслав кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 15.09.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перехрестя Виноградського району Закарпатської області, громадянина України, який не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого востаннє

02.05.2023 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.4 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 13.09.2022 близько 20:00 год., перебуваючи біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , реалізуючи умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, усвідомлюючи, що порушує недоторканість права власності та конституційне право недоторканості житла, достовірно знаючи, що в домоволодінні відсутні будь-які особи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, безперешкодно зайшов на територію вищевказаного домоволодіння. В подальшому, вийнявши віконну шибку з віконної рами, незаконно, всупереч волі та відома власника житла, проник до будинку за вищевказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.162 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій не визнав, водночас, користуючись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовився від дачі показів по суті пред`явленого обвинувачення.

Незважаючи на те, що обвинувачений вину не визнав, суд вважає, що його вина у незаконному проникненні до житла доведена, виходячи з наступного.

Потерпіла ОСОБА_6 в суді пояснила, що знає ОСОБА_4 зі школи; повернувшись на постійне проживання в село Ташань, вони з обвинуваченим почали тісно спілкуватись, періодично ОСОБА_4 ночував у неї. Однак, коли обвинувачений почав її бити, вона попросила його більше не приходити. 13.09.2022, повернувшись з гостин у тітки додому побачила, що в будинку за столом спить обвинувачений. Знаючи агресивний характер ОСОБА_4 , вона його не розбудила та злякавшись, що коли він прокинеться, то буде її бити, повернулась до тітки. З тіткою вони подзвонили до сільської ради, а потім викликали поліцію і повідомили про інцидент. Після виклику поліції, разом з тіткою вона повернулась до свого будинку, де обвинувачений у брудному одязі вже перебував в її ліжку і продовжував спати. Відзначила, що дозволу на проникнення до будинку 13.09.2023 ОСОБА_4 вона не давала, особисті речі ОСОБА_4 ніколи в будинку у неї не перебували, ОСОБА_4 вона ніколи в будинку одного не залишала, ключі від будинку обвинуваченому не передавала.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_6 є її племінницею. Того вечора ОСОБА_8 перебувала у неї дома та коли пішла до себе додому, знову повернулась і повідомила, що в її будинку вибите скло і там, в будинку, перебуває ОСОБА_4 . Після цього, вони викликали поліцію. Проте, зайшли до будинку з ОСОБА_6 тільки тоді, коли приїхала поліція, оскільки самостійно заходить боялись.

Свідок ОСОБА_9 в суді показав, що 13.09.2023 йому як депутату сільської ради подзвонила ОСОБА_7 та попросила під`їхати до будинку ОСОБА_6 , оскільки ними викликана поліція у зв`язку із проникненням до будинку останньої ОСОБА_4 . Він, ОСОБА_9 під`їхав до будинку ОСОБА_6 тоді, коли представники поліції вели розмову з ОСОБА_4 . У будинку в веранді була вибита шибка, яка дозволяла відкрити замок і через яку ОСОБА_4 , як йому пояснили, відкрив двері в будинок.

Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання потерпілої та свідків, а так само не надано суду доказів, що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована, а приводів для обмовляння обвинуваченого не встановлено.

В судовому засіданні обвинуваченому було надано право допитати цих осіб, в тому числі і потерпілу, із забезпеченням йому можливості надати аргументи на спростування їх показань, однак він своє право реалізував відмовившись задавати потерпілій та свідкам питання.

Показання потерпілої та свідків повністю узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, дослідженими судом.

Так, з протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.09.2022 слідує, що від ОСОБА_6 до ВП № 1 Бориспільського РУП надійшла заява, в якій повідомлено про те, що 13.09.2023 близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий, в п`яному вигляді зайшов на подвір`я та розбив віконну раму, відкривши таким чином замок вхідних дверей, та незаконно проник у належний їй будинок.

Згідно з даними протоколу огляду місця події з фото- та відеофіксацією від 16.09.2022 року, під час проведення огляду домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , у будинку розбите вікно з лівого боку від вхідних дверей до будинку. Огляд був проведений з письмового дозволу власниці житла ОСОБА_6 .

З фототаблиці до протоколу огляду місця події від 16.09.2022 за адресою: АДРЕСА_2 вбачається загальний вигляд вхідних воріт до домогосподарства, будинку, вхідних дверей до будинку, пошкодженого вікна з лівого боку від вхідних дверей до будинку.

З копії дубліката заповіту, посвідченого секретарем сільської ради ОСОБА_10 , слідує, що ОСОБА_11 все своє майно заповів ОСОБА_6 .

Згідно з довідкою виконкому Ташанської сільської ради № 129 від 26.05.2015 ОСОБА_6 зареєстрована та проживає одна за адресою: АДРЕСА_2 .

Досліджені докази не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування.

З огляду на вищенаведене, твердження сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_4 у незаконному проникненні до житла ОСОБА_6 є непереконливими.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення є проступком, об`єктом посягання даного проступку є недоторканість житла особи; особу обвинуваченого, який має місце реєстрації та проживання, на спеціальних обліках не перебуває, непрацевлаштований, заробляє на життя тимчасовими заробітками, негативно характеризується за місцем проживання, зловживає алкогольними напоями, неодружений, є судимою особою, зі слів онкохворий.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покаранняв межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в мінімально визначеному законом розмірі.

Остаточно призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує таке.

З матеріалів справи вбачається, що 02.05.2023 ОСОБА_4 визнано винним та засуджено вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавленні волі.

Відповідно до положень ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Водночас в силу вимог ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу при призначенні за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Таким чином, вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02.05.2023 та даний вирок слід виконувати самостійно.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за даним вироком у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, та за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02.05.2023 у виді позбавлення волі на строк 5 років, які виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинувачем - в той же строк, з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1