Справа № 752/9149/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2824/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працюючого охоронником у ТОВ «Вікінг 2012», перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15. ч.4 ст.185 КК України, і призначено покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 05-30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався.

ОСОБА_7 09.07.2022 о 13 год. 21 хв., по вул. Кільцева дорога, 1 -Б в м. Києві зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який являється відділом гіпермаркету № 2 ТОВ «Епіцентр К» та має окрему касову зону, підійшов до полиць зі спортивними товарами. В цей час у останнього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме рукавичок для змішаних єдиноборств «уні. М чорн. AVG- 616 MaxxPro AW2122» вартістю 516,67 грн., які знаходились на спортивних килимках поряд з поличками з спортивними товарами. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 викрав вказані рукавички, які помістив до своєї сумки та направився у сторону лінії кас, пройшовши повз які не розрахувався та вийшов з приміщення вказаного магазину.

Крім того, ОСОБА_7 , 09.07.2022 о 13 год. 25 хв. по вул. Кільцева дорога, 1-Бвм.Києві зайшов до приміщення магазину «Deko», який являється відділом гіпермаркету № 2 ТОВ «Епіцентр К» та має окрему касову зону і підійшов до металевих стійок-вітрин з сонцезахисними окулярами. В цей час у останнього виник умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме сонцезахисних окулярів «AVL кат. Преміум, арт. 52417326», вартістю 516 грн.. ОСОБА_7 , впевнившись в тому, що за чого діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав вищевказані окуляри, які помістив до кишені штанів та направився у сторону лінії кас, проте не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони даного гіпермаркету.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати його в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 : за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 (п`ять) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, на підставі ст.69 КК України, суд першої інстанції у вироку лише зазначив обставини, що пом`якшують покарання. а саме: щире каяття та відшкодування шкоди потерпілому, без відповідного обґрунтування, яким чином такі обставини знизили чи мали знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Судом першої інстанції не встановлено обставин, що в їх сукупності істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було в явно несправедливим.

За межами уваги суду першої інстанції, без необхідної оцінки, залишились дані про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого діяння в умовах воєнного стану, а також запобіганню нових кримінальних правопорушень цього виду та підвищенню ефективності засобів кримінально-правового реагування на такі прояви винних осіб.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 необґрунтовано дійшов висновку про можливість застосування вимог ч.1 ст.69 КК України, а також висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За змістом ч.1 ст.69 КК України занаявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до мотивувальної частини вироку суд при призначенні обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України врахував обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 якими судом визнані: щире каяття, відшкодування збитків.

Сукупність цих обставин, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, дали суду першої інстанції беззаперечно обґрунтовані підстави для застосування положень ст. 69 КК України шляхом призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України. А отже, доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування ст. 69 КК України не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на вимогах закону.

Не обґрунтованими є і доводи апеляційної скарги про незаконність вироку в частині застосування судом першої інстанції вимог ст. 75 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається із вироку суд першої інстанції при вирішенні питання про покарання, а також застосування щодо обвинуваченого положень ст.75 КК України, врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює охоронцем, перебуває у цивільному шлюбі, характеризується позитивно, відсутність до нього претензій з боку потерпілих, а також його процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду. Враховуючи вказані обставини, на думку колегії суддів, вірними є висновки суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого та вчинених ним протиправних дій, зважаючи на обставини вчинення кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає малопереконливими та не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 401, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді