Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5568/22
Провадження №1-кп/523/790/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

17.08.2023 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0001405 від 24.10.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ладижанка Уманського району Черкаської області, громадянина України, маючого вищу освіту, офіційно не працює, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина 2016 року народження, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по звинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2021 приблизно о 12:45 годині, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 217030» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Михайла Грушевського з боку вул. Академіка Воробйова в напрямку вул. Хімічна в м. Одесі, де організований двосторонній рух по дві смуги в кожному напрямку, у другій від правого краю смузі свого напрямку руху в денний час доби по вологому асфальтованому дорожньому покриттю, в порушення вимог п.п. 8.7.3.е та 8.10 Правил дорожнього руху не зупинивши керований ним транспортний засіб перед перехрестям на червоний сигнал світлофора, та здійснив проїзд перехрестя вул. Михайла Грушевського кут вул. Проценко в м. Одесі, не врахував дорожню обстановку, а саме не переконався, що це буде безпечним для усіх учасників дорожнього руху, зокрема для пішоходів, які у той час перетинали проїжджу частину дороги по регульованому пішохідному переході на зелений для них сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у той час перетинав проїзну частину вул. Михайла Грушевського по регульованому пішохідному переході на зелений йому сигнал світлофору з право на ліво за ходом руху автомобіля «ВАЗ 217030» з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

У результаті даної дорожньо-транспортної події, пішоходу ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, саден, гематоми обличчя, закритого перелому лівої лопатки, розриву лобкового симфізу, закритого перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, закритих переломів обох кісток лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, по суті звинувачення пояснив, що 23.10.2021 року у денний час доби він керував автомобілем «ВАЗ-217030» д/н НОМЕР_1 по вул.Грушевського у напрямку вул.Хімічна в м.Одесі. Дорога була волога, він поспішав на роботу, був не уважним та вчасно не помітив заборонений сигнал світлофора на перехресті із вул..Проценко, після того як зрозумів, що перетинає перехрестя на червоний сигнал світлофора, намагаючись виправити ситуацію, щоб запобігти наїзду на велику кількість пішоходів, які почали переходити перехрестя на зелене світло, він почав гальмувати та робити маневр праворуч, де лівим збив потерпілого та в подальшому скоїв зіткнення з іншим автомобілем. Провину визнає повністю, просить суворо не карати. Цивільний позов визнає частково, при цьому пояснив, що він повністю відшкодував матеріальні збитки родичам потерпілого, оскільки сплатив усі збитки на лікування, а також надав суду розписки від родичів потерпілого про отримання останніми грошових коштів на загальну суму 31500 гривень, крім того надав суду фіскальні чеки на закупку ліків на загальну суму 7981,99 гривень, а також закупку фіксаторів та інтрамедуллярних стержнів на суму 52260 гривень, щодо моральних збитків, то вважає, що зі свого боку він зробив усе можливе, щоб зменшити страждання потерпілого, також просить врахувати, що він має на утриманні неповнолітнього сина на виховання якого кожен місяць сплачує аліменти.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву с проханням розглянути справу, а також його цивільний позов за його відсутності, оскільки наразі мешкає в іншій країні та позбавлений можливості прибути до зали суду. Позов просив задовольнити в повному обсязі, міру покарання призначити відповідно до Закону.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які ніхто не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати:

- по ст.286 ч.1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії не тяжких злочинів, наслідки для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина 2016 року народження, матеріальні збитки потерпілому відшкодував в повному обсязі, провину визнав повністю та щиро покаявся у скоєному.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальних збитків потерпілому.

Під час винесення вироку, судом прийняті до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в дохід Держави та з позбавленням права керувати транспортними засобами, думку потерпілого, який просив призначити покарання згідно Закону та обвинуваченого, який просив призначити йому покарання у виді штрафу, який він має можливість сплатити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином підлягає частковому задоволенню, а саме, суд вважає, що стягнення з обвинуваченого грошової суми у розмірі 50.000 (п`ятдесяти тисяч гривень) буде достатньою сатисфакцією отриманих потерпілими моральних страждань, оскільки під час скоєного злочину він зазнав середньої тяжкості тілесних ушкоджень та був вимушений змінити звичайний уклад життя. Також під час винесення рішення судом береться до уваги повне відшкодування матеріальних збитків потерпілому та його матеріальне становище (відсутність постійного місця роботи та наявність на утриманні неповнолітнього сина).

Витрати на залучення експертів складають 3397,86 гривень визнані обвинуваченим та підлягають стягненню з останнього.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.128, 129, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, ст.1167 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51.000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч гривень), в іншій частині позову відмовити, з причин зазначених у мотивувальній частині вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь Держави 3397,86 (три тисячі триста дев`яносто сім гривень вісімдесят шість копійок) - вартість проведених судових експертиз.

Зняти арешт з Речового доказу, а саме з автомобіля марки «ВАЗ 217030» з реєстраційним номером НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_4 , який був повернутий ОСОБА_4 вважати повернутим за належністю.

Ком пакт диск CD-R із записами з камер зовнішнього спостереження, який зберігається в матеріалах кримінального провадження знищити.

Копію вироку, негайно після оголошення вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського Апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: