Справа № 202/4381/23
Провадження № 1-кс/202/4686/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 15.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середа, Щебекінського району Бєлгородської області російської федерації, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який проходить військову службу на посаді водія відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдата, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді водія відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , близько 22 години 50 хвилин 14 січня 2023 року, перебуваючи на території розташування відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись у кухонній кімнаті вказаного будинку, у стані алкогольного сп`яніння, будучи невдоволеним поведінкою гранатометника роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 , який на той момент знаходився у спальній кімнаті зазначеного будинку, де між ним та водієм роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_7 відбувалась бійка, та з метою здійснення допомоги солдату ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті солдату ОСОБА_6 , який наніс тілесні ушкодження його співслужбовцю солдату ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що застосовує спосіб вбивства небезпечний для життя не тільки однієї особи, а й інших людей, без будь-яких вагань, кинув принесену з собою оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 з маркуванням на важелі 78УЗРГМ-2583, яка знаходилась у його лівій руці, без запобіжного кільця, тобто в бойовому режимі, з дистанції близько 2-х метрів на підлогу у бік солдата ОСОБА_6 та солдата ОСОБА_7 , після чого відбулось штатне спрацювання гранати шляхом її вибуху, чим створив реальну небезпеку для життя осіб в момент вибуху, які перебували у зазначеному будинку та реалізував свій злочинний намір на позбавлення життя солдата ОСОБА_6 , однак солдат ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді уламкового поранення лівої верхньої кінцівки правого передпліччя, правої гомілки та ділянки лівої лопатки, при цьому і старший солдат ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді уламкового поранення м`яких тканин голови, акубаротравму зліва, уламкового поранення лівої верхньої кінцівки, тим самим солдат ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як від спричинених тілесних ушкоджень смерть солдата ОСОБА_6 не настала.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Водночас, органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання доказів, у зв`язку з чим для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: допитати у якості потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що неможливо виконати швидко у зв`язку із тим, що вони знаходяться у різних містах України; провести із потерпілими слідчі експерименти з метою відтворення обставин що мали місце 15.01.2023 року в будинку по АДРЕСА_2 ; скласти та погодити із керівником Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони постанову про надання тимчасового доступу до речей та документів ( історій хвороб на потерпілих), скерувати дану постанову до установ, де проходили лікування потерпілі, зробити виїмку даної документації; на підставі витребуваної документації призначити судово-медичну експертизу з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілими; виконати з підозрюваним та його захисником вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду; підготувати обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, реєстр матеріалів досудового розслідування; провести інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність під час досудового слідства.

Провести вказані слідчі та процесуальні дії до 15.06.2023 не виявляється за можливе оскільки потерпілі знаходяться в різних містах України та проведення з ними необхідних слідчих дій ускладняється через введений воєнний стан на всій території України, комендантську годину та значне навантаження слідчих підрозділів по всій державі.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися, а саме:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

-вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний вчинив вбивство, в умовах воєнного стану та бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного, тим самим утворюють склади кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 407 та ч.4 ст. 408 КК України.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_4 повинен повернутися до місця мешкання, реєстрації або місця служби, тобто на територію Донецької області до підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка в будь-який час змінює своє місце розтушування, що створить умови та змогу ОСОБА_4 здійснювати вплив на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування, крім того підозрюваний зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя, наддасть останньому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду та здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від свої показань.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що є віддаленим містом від органу досудового розслідування та вказана адреса не перевірена органом досудового розслідування, разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану, може створити негативну тенденцію для інших військовослужбовців, які умисно можуть вчиняти інші злочини, в тому числі й військові аби не захищати територіальну цілісність країни на лінії зіткнення, що може призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду. Більше того, за таких обставин ОСОБА_4 отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Крім, цього суд при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді домашній арешт, повинен з`ясувати технічні можливості реалізації вказаного виду запобіжного заходу та наявність електронних засобів контролю, які передбачені для виконання даного виду запобіжного заходу, з метою забезпечення своєчасного запобігання можливим спробам підозрюваного невиконання вимог обраного відносно нього запобіжного заходу.

Водночас, необхідно брати до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо.

Крім того, можливість незаконного впливу на свідків, спрямованих на зміну їх показів в суді, наданих ними органу досудового розслідування, з метою перешкоджання доказуванню стороною обвинувачення перед судом усіх фактичних даних, які встановлені у ході досудового розслідування, порушує принцип змагальності кримінального провадження, визначений ст. 22 КК України. З огляду на це, вважає, що такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не є достатнім і не виправдовую, настання ризику п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що в результаті протиправних дій ОСОБА_4 отримали осколкові пораненні дві людини, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст. 183 КПК України є процесуально доцільним не визначати підозрюваному ОСОБА_4 заставу у вказаному кримінальному провадженню.

При цьому ризики, покладені в основу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли та не зменшилися, у зв`язку з чим сторона обвинувачення вважає, що утримання ОСОБА_4 під вартою є таким же актуальним як і при обранні запобіжного заходу.

Так, соціальний статус підозрюваного не змінився, нові соціальні зв`язки не утворилися, керівництво військової частини до слідчого або прокурора із клопотанням про передання підозрюваного на поруки не зверталися, досудове розслідування не завершено, тобто свідки не допитані в межах судове провадження в суді першої інстанції, тобто лишається актуальним ризик впливу на них.

З огляду на те, що доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховується від органу досудового розслідування та суду, може впливати на свідків, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням в якому просить продовжити підозрюваному строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування на 60 днів, без визначення розміру застави.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, які не зменшились. Просив продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на необгрунтованість ризиків. Просив змінити підозрюваному запобіжний захід на більш м`який.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 зазначеної статті КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Прокурор та слідчий довели, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Із доданих матеріалів клопотання вбачається, що підозра підтверджується та обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріалами ЄО № 242 від 15.01.2023 з відділу поліції № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області; матеріалами ЄО № 243 від 15.01.2023 з відділу поліції № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області; матеріалами ЄО № 244 від 15.01.2023 з відділу поліції № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області; Копіями первинних довідок в яких відображений діагноз потерпілих від 15.01.2023; Протоколом ОМП від 15.01.2023; Протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; Протоколами проведення слідчих експериментів із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; Висновком експерта судової вибухово-технічної експертизи від 20.02.2023 року; Виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.01.2023; Виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.02.2023; Висновком експерта судової експертизи зброї від 27.02.2023; Висновком експерта амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 16.02.2023; іншими матеріалами кримінального провадження.

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що у встановленому законом порядку строк досудового слідства подовжено, що свідчить про необхідність проведення подальших слідчих дій.

Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється необхідністю уникнення ризиків передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.5 ч.2 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, характер та зухвалість інкримінованого злочину проти життя та здоров`я способом, небезпечним для життя багатьох осіб, який вчинено в умовах воєнного стану.

Зазначені ризики на даний час не змінилися.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведеним існування ризиків, передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вказані ризики належним чином не обґрунтовані у клопотанні, не знайшли об`єктивного підтвердження у судовому засіданні та ґрунтуються на припущеннях.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_4 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

15 січня 2023 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.ст.207, 208 КПК України.

15 січня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 п. 5 ч.2 ст.115 КК України, закінченого замаху на умисне вбивство, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

17 січня 2023 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2023 року, включно.

11 березня 2023 року керівником Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 15 квітня 2023 року, включно.

13 квітня 2023 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було винесено ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті Луганського ЗВСП ЗС України у м. Павлоград на строк 60 днів відносно ОСОБА_4 до 11 червня 2023 року, включно

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2023 року слідчим продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 15.07.2023 року.

Таким чином, враховуючи, що обставини з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу не змінились, а ризики не зменшилися, а також приймаючи до уваги, що слідчим та прокурором належним чином обґрунтовано обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а також доведено, що інший більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому суд вважає за необхідне продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Крім того, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком на 37 (тридцять сім) днів, по 15 липня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді діє по 15 липня 2023 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1