Справа № 734/2211/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/634/23
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 ( шістдесят) днів - до 08 вересня 2023 року включно з подальшим утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Продовжуючи строк тримання під вартою суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, зокрема переховування від суду шляхом залишення території України, оскільки він є громадянином іншої держави. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Зазначає, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 184 КПК України. У порушення ч. 3 ст. 184 КПК України не містить додатків, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, всупереч ч. 2 ст. 184 КПК України стороні захисту не були надані копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Вказані обставини залишились без належної уваги суду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що докази на які посилається прокурор, не підтверджують його вину, а відтак відсутні обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, які підлягають доказуванню стороною обвинувачення та встановленню судом при розгляді клопотання.

Стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, оскільки не містить посилання на докази, а також неврахування окремих доказів. При цьому, звертає увагу, що аналогічні рішення ухвалюються судом вже протягом більше як два роки, без дослідження жодного доказу.

Крім того, зазначає, що судом проігнороване клопотання сторони захисту щодо дослідження речових доказів, документів, показань, на які посилається прокурор та допиту свідків, що унеможливлює спростування або підтвердження обґрунтованості підозри.

Прокурором до початку судового засідання було подано заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності у порядку письмового провадження. Захисник обвинувачуваного у судове засідання не зявився. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який відноситься до особливо тяжких, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі, що, із врахуванням особи обвинуваченого, свідчить про наявність ризиків переховування від суду. Це є підставою для продовження строку тримання його під вартою. Необхідність такого тримання з достатньою повнотою обґрунтована місцевим судом.

Крім того, по справі не виконано усього комплексу необхідних процесуальних дій, зокрема, не допитані ряд свідків. Неможливість їхнього допиту зумовлена, в тому числі, вимушеним відкладенням судових засідань із-за поведінки сторони захисту (більше 30 випадків) та іншими обставинами, пов`язаними з веденням бойових дій на території Чернігівської області. Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що ризики впливу на свідків з боку обвинуваченого залишаються актуальними.

Як обвинувачений, так і сторона захисту беруть безпосередню участь в розгляді кримінального провадження по суті, тому твердження про ненадання копій процесуальних документів є надуманими, оскільки вони у повній мірі ознайомлені з матеріалами кримінального провадження. Щодо доказів, які покладені судом в обґрунтування судового рішення, то закон не передбачає ступеню глибини їхнього описання в судовому рішенні даної категорії.

Місцевий суд, користуючись наданими йому дискреційними повноваженнями, ухвалив судове рішення на підставі представлених йому доказів, які він вже дослідив, та внутрішнього переконання.

З наведених вище підстав колегія суддів відхиляє твердження обвинуваченого про надмірну тривалість судового провадження.

Оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, зміні чи скасуванню воно не підлягає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що твердження апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції не є слушними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст., ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 липня 2023 року про продовження строку втримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4