ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1845/23 Провадження 1-кп/636/832/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження № 0000835 від 26.03.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Великий Бурлук, Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

25.03.2023 приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , на території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою гнучкого зчеплення, а саме металевого цепку довжиною приблизно 6 метрів, здійснював буксирування автомобіля ВАЗ 2105, д.н.з., НОМЕР_2 , який перебував в технічно несправному стані. Під час руху на подвір`ї домоволодіння за вказаною адресою, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи необережно, грубо порушив вимоги: п. 2.9. (а), п. 10.1., п. 1.5., п. 2.З., Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, згідно з якими: п. 2.9 (а): водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні: створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Внаслідок порушення вказаних правил дорожнього руху ОСОБА_5 , здійснюючи буксирування автомобіля «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_2 , на гнучкому зчеплені, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам, не побачив гр. ОСОБА_6 , яка знаходилась між двома автомобілями по прямій, в результаті чого здійснив наїзд передньою частиною буксированого автомобіля «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_2 на останню. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14-54-Ч/23 від 31.03.2023, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому щиколотки правої нижньої кінцівки, які відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, відповідно п. 2.2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

10.05.2023 між прокурором начальником Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 52, 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, активно сприяв розкриттю злочину, щиро кається.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.1 ст.286-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

На судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, що йому інкримінований, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_5 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Потерпіла ОСОБА_6 на судове засідання не з`явилась, до його початку подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Також вказувала, що претензій до обвинуваченого не має, проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечує.

Захисник на судовому засіданні також наполягала на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_5 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обставинами, відповідно до вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Що стосується особи обвинуваченого, то суд враховує його вік, те що він не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2012 року перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніше не судимий.

Згідно статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, саме те, що обвинувачений під час досудового розслідування та судового розгляду визнав свою вину, щиро покаявся у вчиненому та висловив жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, співпрацював зі слідством, та з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, а також враховуючи індивідуальні особливості вказаного діяння, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, ставлення особи до своїх дій, то суд вважає необхідним призначити обвинуваченому основне покарання, в межах встановленої в санкції ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст.75 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, що запропоновано сторонами угоди.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 10.05.2023, яка укладена між прокурором прокурором начальником Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме ступені тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та буде справедливим, і не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи». Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі відсутній.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, при цьому скасовує арешт накладений на речові докази у відповідності до положень ч.4 ст. 174 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 травня 2023 року між прокурором начальником Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000835 від 26.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, VIN-код якого НОМЕР_3 та автомобіль марки ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, із табличкою на кузові з маркуванням « НОМЕР_4 » - після набрання вироком законної сили повернути власникам.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 (справа №183/3996/23) на автомобіль марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, VIN-код якого НОМЕР_5 ; автомобіль марки ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, із табличкою на кузові з маркуванням « НОМЕР_6 », з обов`язковою забороною відчуження, розпорядження та користування.

Зобов`язати уповноважений орган реєстрації прав на рухоме майно внести відповідні відомості про зняття арешту майна до Єдиного Державного реєстру транспортних засобів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1