Справа № 466/1550/22
Провадження № 11-кп/811/792/23 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 липня 2023 року про продовження запобіжного заходу щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24 липня 2023 року задоволено клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 .

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 28 липня 2023 року по 26 вересня 2023 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 28 липня 2023 року по 26 вересня 2023 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 28 липня 2023 року по 26 вересня 2023 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 28 липня 2023 року по 26 вересня 2023 року включно.

Суд мотивував своє рішення тим, що враховуючи особу обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , документи, що їх характеризують, відомості про стан здоров`я, приймаючи до уваги, що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, є підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, які в даному провадженні не допитані, а також те, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_8 намагались виїхати за межі України, що підтверджується повідомленням Генерального консульства Чеської Республіки від 18.06.2021 про спробу отримання віз з метою сезонного працевлаштування у Чеській Республіці та рапортом працівника поліції про встановлення даного факту та встановлення зміни місця проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , тому суд дійшов висновку, що їм слід продовжити строк тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Не погоджуючись з даною ухвалою захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та застосувати щодо нього більш м`який запобіжних захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник стверджує, що сторона обвинувачення лише наводить перелік ризиків, визначених ст. 177 КПК України, однак не наводить жодних доказів про наявність існування таких, що свідчить про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Вказує, що при обґрунтування ризику переховування від слідства сторона обвинувачення покликається лише на тяжкість злочину, не надаючи жодних доказів наявності намірів обвинуваченого вчиняти протиправні дії. Захисник вважає, що ризик зміни місця проживання, виїзд за кордон може бути нівельовано покладенням на обвинуваченого відповідних процесуальних обов`язків. Крім цього, на даний час проведено усі слідчі дії і зібрано усі докази та встановлено інших співучасників, а відтак обвинуваченому не має більше на що впливати у кримінальному провадженні. Вважає, що відсутні нові обставини, які б обґрунтовували б підстави для продовження застосування запобіжного заходу.

Звертає увагу на положення ст. 178 КПК України, якими передбачено необхідність дослідження слідчим суддею, зокрема і додаткових відомостей, що характеризують обвинуваченого. Вказує, що на утриманні ОСОБА_6 перебуває дружина та малолітня дитина, що підтверджується відповідними свідоцтвами. Крім цього, обвинувачений позитивно характеризується за місцевим постійного проживання та в церковній громаді, активним членом якої він є, удостоєний медалі «За жертовність і любов до України».

Також, звертає увагу, що з початку 2015 року обвинувачений активно допомагав ЗСУ, здійснював волонтерські поїздки на лінії фронту, і на даний час готовий допомагати країні всіма силами.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати дану ухвалу та ухвалити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, а тому немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність.

Звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має освіту і офіційний трудовий стаж, має постійне місце проживання і реєстрації, міцні соціальні зв`язки.

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_8 не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин.

На апеляційний розгляд захисник адвокат ОСОБА_9 , не прибула хоча була належним чином повідомлена про розгляд справи, мотивуючи зайнятістю і в інших судових процесах.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження № 000030, відомості про які 22.01.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

20.05.2021 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.05.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК УКраїни.

28.12.2021 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомлеох підозри у вчиненні кримінальних правпорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.05.2021 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження обраного, зокрема, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і, що інший менш суворий запобіжний захід, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою необхідно враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського Суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_6 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, і існування таких стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, судом правильно враховано, тяжкість покарання, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, репутацію.

Так, згідно матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжких, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання, зокрема, за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115,ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням тяжкості злочинів, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 , та даних про його особу, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені вище ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими матеріалами.

Крім того, у справі «Москаленко проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім цього, враховуючи кримінальне правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому та положення пункту 4 частини четвертої статті 183 КПК України, судом першої інстанції обґрунтовано не визначено розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Апеляційні доводи захисника про порушення місцевим судом вимог КПК України щодо проведення підготовчого судового засідання за відсутності усіх учасників колегія суддів не приймає до уваги.

Так, у даному випадку предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно матеріалів провадження клопотання прокурора про продовження, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було розглянуто місцевим судом у підготовчому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , тобто з дотриманням вимог ч.1 ст. 193 КПК України, якою встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, всупереч апеляційним доводам захисника, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Крім цього, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 врахував положення норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.3 ст. 28, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.345 КК України за які санкціями статей передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, оскільки злочини вчинені із застосуванням фізичного насильства до потерпілого. Також було враховано існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується в групі з іншими особами, у зв`язку з цим останній може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та можливість вчинення іншого злочину. Крім того ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні корисливі злочини із застосуванням насильства до потерпілого, що вказує на схильність до вчинення нових злочинів із застосуванням насильства. Такий систематичний характер злочинної діяльності, з врахуванням кількості епізодів, які вже встановлені на даний час необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий вид запобіжного заходу зможе забезпечити виконання обвинувачуваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На переконання колегії суддів жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

З врахуванням зазначеного вище є безпідставним доводи апелянта про можливість зміни йому запобіжного заходу та призначення більш м`якого запобіжного заходу.

Як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 липня 2023 року залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2