Провадження № 1-кс/686/5813/23
УХВАЛА

Іменем України

7 липня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №00000384 від 08.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2023 прокурор Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у межах кримінального провадження № 00000384 від 08.09.2022 року звернулася із клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 06.07.2023 року в період часу з 07:59 по 09:01 год. під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: печатку з відтиском «Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 ідентифікаційних код НОМЕР_1 », яку поміщено в сейф-пакет №7372985 з метою забезпечення збереження речових доказів шляхом позбавленням можливості відчужувати, розпоряджатися та/або користування будь-яким чином вказаними речами, на час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000384 від 08.09.2022 року.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що до СУ ГУНП в Хмельницькій області надійшли матеріали УСР в Хмельницькій області про те, що посадові особи державного підприємства «К», розташованого на території Хмельницької області, чинили привласнення бюджетних коштів під час закупівлі товарів, робіт та послуг.

Під час досудового розслідування, встановлено, що протягом 2021-2022 років, з метою незаконного використання бюджетних коштів, допустивши групі порушення проведення тендерних закупівель на виконання зварювальних робіт, маючи можливість виконання даного виду робіт власними силами, посадові особи ДП «Красилівський агрегатний завод» (з 20.01.2023 товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Красилівський агрегатний завод», засновником якого є Державний концерн «Укроборонпром»), допустили до участі у їх проведенні, суб`єктів підприємницької діяльності ФОП, які не подали необхідної тендерної документації для участі у тендері, про наявність обладнання та матеріально технічної бази, наявність відповідного приміщення, тип та кількість зварювальних апаратів, наявність обладнання для перевірки герметичності теплообмінників, інформації про виконання за 2020-2021 роки аналогічних договорів, тощо.

Також встановлено, що деякі ФОП, з якими були заключні договори, зареєстровані суб`єктами підприємницької діяльності лише на початку 2022 року.

Під час досудового розслідування встановлено, що до вказаного злочину причетна група осіб, до складу якої входять посадові особи ТОВ «Красилівський агрегатний завод» та суб?єкти підприємницької діяльності ФОП.

24.02.2023, отримано ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду про дозвіл на проведення тимчасового доступу до бухгалтерських документів ТОВ (ДП) «Красилівськийагретний завод» та 21.03.2023 проведено тимчасовий доступ до документів згідно ухвали суду, однак посадовими особами товариства надано не усі документи, які зазначені в ухвалі суду. Зокрема товариством не надано такі документи: акти здачі-прийняття робіт за квітень, травень 2020 року та січень 2021 року; видаткові накладні у переробку за квітень, травень та грудень 2020 року, січень, лютий та травень 2021 року; внутрішні накладні за квітень, травень 2020 року; накладні з ФОП за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень та вересень 2020 року.

Вказані документи необхідні для підтвердження чи спростування причетності посадових осіб до привласнення державних коштів, зокрема для призначення економічних експертиз, тощо.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, з метою встановлення причетності вказаної групи осіб до вчинення злочину, вилучення речових доказів, знаряддя вчинення злочинів та встановлення можливих співучасників, виникла необхідність провести обшук за місцем проживання суб?єкта підприємницької діяльності (ФОП) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення зазначених документів, чорнових записів щодо діяльності товариства та суб?єктів підприємницької діяльності.

Так, 06.07.2023 в період часу з 07 год. 59 хв. по 09 год. 01 хв. у вказаному кримінальному провадженні проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартири АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено печатку з відтиском «Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 ідентифікаційних код НОМЕР_1 », яку поміщено в сейф-пакет №7372985.

Вказана печатка могла використовуватися ОСОБА_5 для фіктивних господарських операцій з метою привласнення бюджетних коштів. Вказана інформація має важливе значення для кримінального провадження, та потребує детальних оглядів та дослідження.

Постановою слідчого від 07.07.2023 року вищевказані речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Дослідивши надані матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В такому випадку слід звернути увагу й на рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007, у якому зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи.

Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні відсутнє посилання на визначені ст.98 КПК України ознаки речових доказів вказаних речей та не обґрунтовано їх значення для кримінального провадження, у тому числі які обставини за епізодами,які є предметом досудового розслідування можна встановити за допомогою вилучених речей, довести або спростувати.

Долучені до клопотання документи не підтверджують визначеної кримінальним процесуальним законом мети арешту та пропорційності втручання у права особи відносно мети кримінального провадження та предмету досудового розслідування, зокрема в частині причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення.

Указані недоліки позбавляють слідчого суддю вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Зазначені недоліки клопотання мають бути усунуті прокурором.

Керуючись ст.ст. 169, 171, 172,173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №00000384 повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя