1Справа № 335/4698/23 1-кп/335/652/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, що був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, та Указом від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ), обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000006 від 30.03.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ Одеської області, громадянина України, освіти середньої спеціальної, неодруженого, такого, що неповнолітніх дітей на утриманні не має, який проходить строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді стрільця-санітара 1-го взводу оперативного призначення 3-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення, у військовому званні «солдат», що зареєстрований та фактично проживає адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №48 від 04.03.2021 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу як військовослужбовець строкової військової служби та поставлений на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №14с/ч від 13.01.2023 ОСОБА_4 призначений на посаду стрільця-санітара 1-го взводу оперативного призначення 3-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено і який чинний по теперішній час.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем строкової військової служби, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

В свою чергу, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.

16 вересня 2022 року солдат ОСОБА_4 отримав поранення та був евакуйований етапом до КНП «ЗОКЛ» ЗОР, звідки етапами евакуації потрапив в інші лікувальні заклади України.

03.02.2023 солдат ОСОБА_4 був виписаний із МРЦ МВС України «Південний Буг».

03 лютого 2023 року, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби шляхом обману, повідомив до медичної служби військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України завідомо неправдиві відомості про необхідність свого прибуття до лікувального закладу ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» в м. Одеса, де нібито солдата ОСОБА_4 мають повторно госпіталізувати,

Однак солдат ОСОБА_4 до ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» госпіталізований не був та свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не вживав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв, незаконно перебував за межами військової частини до 11 лютого 2023 року, коли прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 409 КК України, а саме ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману.

Під час досудового розслідування, 12.05.2023 між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості.

Так, за змістом вказаної Угоди, підозрюваний ОСОБА_4 в порядку співпраці з органом досудового розслідування повідомив про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, беззастережно визнав факти, покладені в основу обвинувачення, свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та його кваліфікацію за ч. 4 ст. 409 КК України. Враховуючи ступінь тяжкості наслідків вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним своєї винуватості, участь у відсічі збройної агресії Російської Федерації на території України, відсутність у підозрюваного судимостей, сторони узгодили застосування до підозрюваного покарання в порядку ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі санкції ч. 4 ст. 409 КК України, а саме покарання у виді двох місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Крім того, Угода про визнання винуватості від 12.05.2023 між прокурором ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 містить умови про роз`яснення підозрюваному наслідків укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 просив затвердити вказану угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив затвердити укладену ним угоду, заявив про беззастережне визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також на запитання суду підтвердив, що він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення ; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, обвинувачений підтвердив, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 думку свого підзахисного підтримав та також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Як зазначено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 № 13, домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин.

Суд погоджується з тим, що, з огляду на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність попередніх судимостей, в сукупності істотно знижує суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим діяння, а тому призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України не суперечить вимогам закону.

Крім того, суд враховує, що за умов тримання на гауптвахті обвинувачений продовжуватиме виконувати обов`язки військової служби, що за умов воєнного стану буде відповідати інтересам суспільства.

Таким чином, в ході підготовчого судового засідання судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості, подані суду на затвердження, не суперечать вимогам КК і КПК України, покладені в основу обвинувачення факти дійсно мали місце, вчинене обвинуваченим діяння кваліфіковане правильно, угода була укладена в присутності захисника, добровільно і без будь-якого стороннього протиправного впливу на волю обвинуваченого, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб .

Отже, підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не виявлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Питань про застосування, зміну чи скасування інших заходів забезпечення кримінального провадження перед судом порушено не було.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 314-316,369, 373-376, 468-476, ч. 15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 12.05.2023, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншої сторони.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , узгоджене сторонами угоди із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді двох місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_4 в порядку звернення цього вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію повного тексту вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1