справа № 361/6952/21
провадження № 1-кп/361/471/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002481 від 24 вересня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2020 року близько о 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , не маючи умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , через необережність, не передбачаючи можливості настання зазначених суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча в цій ситуації повинен був та міг їх передбачити, наніс один удар кулаком правої руки ОСОБА_4 в ділянку носа, внаслідок чого останній, не втримавши рівновагу, впав та вдарився головою в районі потилиці об асфальт, внаслідок чого отримав закриту черепно-мозкову травму у вигляді садна в ділянці носу, лінійного перелому потиличної кістки, геморагічного забою лівої скроневої долі, обох лобних долей, правої гемісфери мозочка, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерії небезпечності для життя.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, не визнав, як і не визнав цивільний позов, на підставі ст. 63 Конституції України відмовився надати свої показання. У судових дебатах та в останньому слові просив його виправдати, зазначивши, що він не винен.

Захисник ОСОБА_7 просив виправдати свого підзахисного, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведено в законний спосіб вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому зазначив, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проведено неуповноваженими особами, у матеріалах справи відсутня постанова чи доручення про призначення конкретного слідчого (групи слідчого) з часу внесення відомостей про подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а саме з 24 вересня 2020 року), що тягне за собою визнання доказів недопустимими. Надана прокурором постанова про призначення слідчої групи, датована лише 16 липня 2021 року, тоді як слідчі дії були проведені неуповноваженими слідчими до цієї дати.

На думку захисника, суд повинен визнати недопустимими доказами у цій справі всі докази, надані стороною обвинувачення, як такі, що зібрані неуповноваженою собою, а також суд не вправі посилатися на докази, які не були відкриті стороною обвинувачення в порядку ст. 290 КПК України, а саме на процесуальні рішення слідчого, прийняті після відкриття стороні захисту матеріалів та направлення обвинувального акту до суду, зокрема, на постанови слідчих про визнання документом та долучення речових доказів до матеріалів справи від 25 вересня 2021 року та від 09 жовтня 2021 року, тоді як відкриття в порядку ст. 290 КПК України відбулося 30 липня 2021 року, а обвинувальний акт підписано 31 липня 2021 року.

Судом при розгляді кримінального провадження були допитані потерпілий та свідки обвинувачення, досліджені письмові матеріали, переглянуто відеозапис події.

Так, у судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що у вересні 2020 року біля продуктового магазину у с. Зазим`я Броварського району побачив, що посеред дороги стояв автомобіль з порушенням Правил дорожнього руху, тоді він ногою вдарив у колесо цього транспортного засобу, щоб знайти власника машини. Не дочекавшись власника, зайшов у магазин і голосно запитав: «Чия машина?», на що йому відповів обвинувачений, що то його. Тоді між ними виникла словесна суперечка, далі вони вийшли на вулицю, де він і отримав удар у голову від ОСОБА_6 . Суду показав, що обвинувачений особисто йому ні майнову, ні моральну шкоду не відшкодував, не намагався вибачитися, після одного із судових засідань ОСОБА_6 йому перешкоджав вийти з території суду, і тільки після втручання захисника обвинуваченого, він зміг залишити територію суду. На думку потерпілого, обвинувачений належні висновки для себе не зробив, не розкаявся у вчиненому, і надалі може вчиняти подібні дії. У день події він зробив зауваження ОСОБА_6 , оскільки останній не поставив автомобіль на стоянку для транспортних засобів, а поставив біля пішохідного переходу, чим порушив Правила дорожнього руху. Про те, що обвинувачений дав його матері 5 тис. грн на його лікування він дізнався нещодавно. Суду також пояснив, що проходив досить тривале лікування, на яке було витрачено дуже багато коштів, після виписки з лікарні близько півроку вживав необхідні лікарські препарати, ходив до місяця із паличкою. Суду також потерпілий показав, що він обвинуваченому удари не наносив.

Щодо міри покарання, то потерпілий висловився про справедливу міру покарання.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю потерпілого, суду показала, що особисто не бачила момент удару, проте їй 22 вересня 2020 року зателефонувала дружина її сина ОСОБА_9 та повідомила про те, що ОСОБА_10 знаходиться у лікарні у важкому стані. Коли вона прибула у лікарню, то побачила свого сина ОСОБА_11 без свідомості, який не реагував, не міг нічого пояснити, лікарі сказали їй, що у нього важкий стан, він у реанімації. З обвинуваченим після події приблизно через 10 днів, на його прохання, мала зустріч, під час якої останній надав їй 5 тис. грн на лікування сина - ОСОБА_11 . Також суду показала, що у лікарню швидкої допомоги сина відвезла ОСОБА_9 із ОСОБА_12 . Вона на наступний день, а саме 23 вересня 2020 року написала заяву у поліцію про подію. Нею загальна сума була витрачена на лікування сина близько 22 тис. грн та 10 тис. грн на оплату окремої палати у лікарні. Вона як мати зазнала також моральні страждання від того, що її син перебуває у дуже важкому стані у лікарні. Також суду показала, що її син ще довго проходив реабілітацію, ходив із паличкою біля місяця.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що 22 вересня 2020 року у с. Зазим`я у магазині купляв продукти, почув словесну перепалку між двома чоловіками, коли вийшов на вулицю, то побачив як обвинувачений із потерпілим біля автомобіля штовхаються, тоді він став між ними, щоб розборонити. Бачив як обвинувачений вдарив потерпілого рукою в голову, після чого останній впав та лежав без свідомості. Він тоді почав обливати його водою, яку придбав у магазині, далі збіглися люди, хто саме викликав швидку медичну допомогу - йому не відомо. Не дочекавшись приїзду швидкої медичної допомоги, потерпілого відвезли у лікарню. Чи наносив ОСОБА_4 удари ОСОБА_6 , то він не бачив.

Судом під час судового розгляду були досліджені в судовому засіданні надані прокурором письмові матеріали, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з яким 24 вересня 2020 року о 09:41:00 внесено відомості за № 0002481 за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, з коротким викладом обставин «22.09.2020 близько 16 год. невстановлена особа, перебуваючи по вул. Київська в с. Зазим`я Броварського району завдала один удар по ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим спричинила останньому необережне тяжке тілесне ушкодження» (а. п. 92);

- постанову першого заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_14 від 25 вересня 2020 року про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні № 0002481 від 24 вересня 2020 року, згідно з якою серед інших прокурорів було визначено прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 (а. п. 93-94);

- постанову начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_15 від 16 липня 2021 року , згідно з якою у кримінальному провадженні № 0002481 від 24 вересня 2020 року призначено слідчу групу у складі: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 (а. п. 95-96);

- постанову керівника Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_20 від 30 липня 2021 року про зміну групи прокурорів (а. п. 97-98);

- постанову першого заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_21 від 24 червня 2021 року про визначення підслідності, згідно з якою визначено підслідність кримінального провадження № 0002481 від 24 вересня 2020 року за слідчим відділом Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (а. п. 99-100);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23 вересня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_8 звернулася до Броварського РУП ГУНП в Київській області із заявою про те, що 22 вересня 2020 року близько 16 год. 00 хв. за адресою: Київська обл., Броварський район, с Зазим`я, вул. Київська, 61, біля магазину «Продукти» невідома особа нанесла тілесні ушкодження її сину - ОСОБА_4 (а. п. 101);

- протокол проведення слідчого експерименту від 15 грудня 2020 року, складеного старшим слідчим СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 , та його відеозаписом за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно з якими останній відтворив обставини події, які відбулися з ним 22 вересня 2020 року (а. п. 102-105);

- висновок експерта КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз» № 04, проведений на підставі постанови ст. слідчого Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 від 05.01.2021р., згідно з яким пошкодження в області голови ОСОБА_4 оцінюються в комплексі та відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, по критерію небезпечності для життя (а. п. 108-112);

- постанову слідчого Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_19 від 29 травня 2021 року про визнання документом, а саме диску оптичних систем зчитування, на якому присутній відеозапис слідчого експерименту від 29 травня 2021 року у кримінальному провадженні № 0002481 від 24 вересня 2020 року (а. п. 113);

- постанову слідчого в кримінальному провадженні - начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_15 від 08 червня 2021 року, згідно з якою у кримінальному провадженні № 0002481 від 24 вересня 2020 року призначено судово-медичну експертизу (а. п. 114-115);

- висновок експерта КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз» №19/04 від 06 липня 2021 року, на підставі постанови слідчого ОСОБА_22 від 22.06.2021р., згідно з яким тілесні пошкодження ОСОБА_4 могли утворитись за обставин вказаних свідком ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту, а саме при падінні потерпілого ОСОБА_4 з ударом потиличною областю голови після удару в область обличчя (а. п. 116);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 травня 2021 року та довідкою до нього, складений слідчим ОСОБА_19 , згідно з якими свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_6 , як особу, який 22 вересня 2020 року наніс тілесні ушкодження гр. ОСОБА_4 (а. п. 117-119);

- ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_23 від 13 листопада 2020 року у справі № 361/6807/20, згідно з якою надано дозвіл старшому слідчому Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 або за її дорученням іншим працівникам, на тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю - лікарську таємницю, а саме до історії хвороби на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з подальшим їх вилученням з приміщення КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, буд. 3 (а. п. 120-121);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 14 грудня 2020 року, складений оперуповноваженим ВКП Броварського ВП ГУНП в Київській області, згідно з яким з приміщення КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, буд. 3 вилучено на підставі ухвали слідчого судді від 13 листопада 2020 року у справі № 361/6807/20 історію хвороби ОСОБА_4 (а. п. 122-124);

- медичну документацію гр. ОСОБА_4 (а. п. 125-148);

- заяву ОСОБА_8 від 25 вересня 2020 року, адресовану слідчому Броварському ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_24 про долучення до матеріалів кримінального провадження № 0002481 від 24 вересня 2020 року довідку з міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 24 вересня 2020 року на одному аркуші та диск із відеозаписом фасаду магазину Продукти, що знаходиться за адесою: с. Зазим`я, вул. Київська (а. п. 149);

- медичну документацію гр. ОСОБА_4 , зокрема виписку № 16167 від 09 жовтня 2020 року із медичної карти стаціонарного хворого гр. ОСОБА_4 , із діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку з формуванням вогнищ геморрагічних забоїв в лівій скроневій ділянці, в лобних ділянках базально, правій півкулі мозочку. Лінійний перелом потиличної кістки (а. п. 150-152);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 жовтня 2020 року та довідкою до нього, складений слідчим ОСОБА_16 , згідно з якими потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_6 , як особу, який 22 вересня 2020 року наніс йому тілесні ушкодження (а. п. 153-157);

- постанову старшого слідчого слідчого відділу Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 від 09 жовтня 2021 року про визнання документом USB-флешнакопичувач, на якому міститься файл з відеозаписом подій, які відбулися 22 вересня 2020 року у с. Зазим`я Броварського району Київської області (а. п. 158);

- протокол огляду предмету-відеозапису від 09 червня 2021 року, фототаблицею до нього, складений слідчим ОСОБА_16 (а. п. 159-160);

- USB-флешнакопичувач, на якому міститься файл з відеозаписом подій, які відбулися 22 вересня 2020 року у с. Зазим`я Броварського району Київської області, відеозапис якого переглянуто в судовому засіданні, згідно з якими на відео відображено момент нанесення 22 вересня 2020 року ОСОБА_6 удару ОСОБА_4 , від якого останній впав на землю, під час цього ударю був присутній громадянин ОСОБА_13 (а. п. 161);

- постанову слідчого слідчого відділу Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 від 25 вересня 2021 року про визнання документом диск лазерних систем зчитування з відеозаписом з фасади магазину «Продукти», що знаходиться в с. Зазим`я, вул. Київська, від 22.09.2020 (а. п. 166).

Також судом під час судового розгляду були досліджені в судовому засіданні надані захисником письмові матеріали, а саме: фотокопії протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 30 липня 2021 року, опису документів, що знаходяться у кримінальному провадженні № 0002481 від 24 вересня 2020 року, постанови про зміну групи прокурорів від 14 травня 2021 року, постанови про зміну групи прокурорів від 25 вересня 2020 року, постанови про визначення групи прокурорів від 25 вересня 2020 року, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, датований 30 вересня 2020 року, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, датований 30 липня 2021 року, постанови про визначення підслідності від 24 червня 2021 року, постанови про призначення слідчої групи від 16 липня 2021 року.

Крім того, у судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_6 (а. п. 162-165).

Відповідно до частини першої статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина друга статті 84 КПК України).

Згідно з частиною першою ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до частини третьої статті 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Здійснення перевірки доказів на їх допустимість, якщо сторона захисту ставить їх під сумнів, є обов`язком суду.

Суд зазначає, що відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 87 КПК України недопустимим є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно вимог статті 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті і під час ухвалення судового рішення.

Зокрема, оцінюючи показання, надані в судовому засіданні, потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_13 , суд визнає їх належними, достовірними. Підстав сумніватися в правдивості цих показів у суду немає, оскільки вони послідовні, об`єктивно і достатньо повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим злочину, а також підтверджуються дослідженими під час розгляду справи письмовими доказами, а саме протоколом прийняття заяви гр. ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 23 вересня 2020 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 15 грудня 2020 року, проведеного з потерпілим ОСОБА_4 , висновком експерта КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз» № 04 щодо визначення тяжкості тілесного ушкодження, відеозаписом події, збереженому на USB-флешнакопичувачі, на якому міститься файл з відеозаписом подій, які відбулися 22 вересня 2020 року у с. Зазим`я Броварського району Київської області, і саме ці докази суд покладає в основу вироку.

Щодо показань допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , яка є матір`ю потерпілого, яка не була очевидцем події, то останні суд не покладає в основу судового рішення, а лише бере до уваги, як підтвердження факту вчинення 22 вересня 2020 року відносно її сина кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини у п. 65 рішення у справі «Коробов проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст. 128 КК України, як вчинення необережного тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, який передбачений ст. 128 КК України, а тому є підстава для притягнення його до кримінальної відповідальності та призначення йому покарання у межах санкцій ст. 128 КК України.

При цьому посилання захисника на те, що стороною обвинувачення були надані та досліджені в судовому засіданні всі докази, які були зібрані з порушенням процесуального закону та не відповідають критерію допустимості, при цьому надав суду фотокопії документів, враховуються, але не є вирішальними у справі, оскільки для доведення вини обвинуваченого суд враховує не всі письмові докази, долучені прокурором до матеріалів справи та дослідженні у судовому засіданні.

Так, у цій справі міститься постанова першого заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_25 від 25 вересня 2020 року (а. п. 93-94), якою визначено групу прокурорів.

Суд погоджується з твердженням захисника обвинуваченого про те, що у матеріалах кримінального провадження дійсно відсутня постанова (доручення) про призначення конкретного слідчого (слідчих) у кримінальному провадженні № 0002481 від 24 вересня 2020 року.

Однак суд не може погодитися, що саме за відсутності такого процесуального документу всі докази у даному кримінальному провадженні підлягають визнанню недопустимими.

На переконання суду, занадтий формалізм у встановленні наявності саме постанови або доручення про призначення конкретного слідчого (групи слідчих) у кримінальному провадженні може істотно вплинути на порушення захисту права потерпілого та уникнення відповідальності особою, яка вчинила кримінальне правопорушення, саме через недбале відношення органу досудового розслідування, що є неприпустимим та таким, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого статтею 2 КПК України.

Завдання кримінального провадження вимагають пошуку розумного балансу між необхідністю захистити особу, суспільство і державу від кримінальних правопорушень шляхом забезпечення дієвості кримінальної юстиції та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, з одного боку, та потребами забезпечення прав підозрюваного, обвинуваченого в кримінальному провадженні з іншого.

Так, у матеріалах справи містяться витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, датовані 30 вересня 2020 року та 30 липня 2021року, які не може бути доказом у справі, проте останні беззаперечно свідчить, зокрема, про інформацію про відомості, внесені до реєстру, про призначення керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво.

Відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затверджений наказом Генерального прокурора 30.06.2020 № 298, зокрема, розділу 2. Порядок внесення відомостей до Реєстру, до Реєстру вносяться відомості про:

час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

передачу матеріалів та відомостей іншому органу досудового розслідування, дізнання або за місцем проведення досудового розслідування;

прізвище, ім`я, по батькові керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво.

Тобто відомості з ЄРДР, зважаючи на їх офіційний статус, визначений КПК України, повинен враховуватися при оцінці достовірності наданих процесуальних рішень.

Зокрема, у наданих суду витягах з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що у кримінальному провадженні № 0002481 від 24 вересня 2020 року, було внесено відомості про слідчого ОСОБА_15 , яка розпочала досудове розслідування ще з 24 вересня 2020 року, тому стверджувати те, що у даному кримінальному провадженні взагалі було відсутнє призначення слідчого для його розслідування, суд не може, і як наслідок, не вбачає підстав для визнання всіх доказів у справі недопустимими.

Так, суд вважає, що належними та допустимими є всі докази, зібрані у цьому кримінальному провадженні слідчим ОСОБА_15 , а саме суд визнає допустимими доказами:

- протокол проведення слідчого експерименту від 15 грудня 2020 року, складеного старшим слідчим СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 , та його відеозаписом за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно з якими останній відтворив обставини події, які відбулися з ним 22 вересня 2020 року (а. п. 102-105);

- висновок експерта КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз» № 04, проведений на підставі постанови ст. слідчого Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 від 05.01.2021р., згідно з яким пошкодження в області голови ОСОБА_4 оцінюються в комплексі та відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, по критерію небезпечності для життя (а. п. 108-112);

- постанову слідчого в кримінальному провадженні - начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_15 від 08 червня 2021 року, згідно з якою у кримінальному провадженні № 0002481 від 24 вересня 2020 року призначено судово-медичну експертизу (а. п. 114-115);

- ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_23 від 13 листопада 2020 року у справі № 361/6807/20, згідно з якою надано дозвіл старшому слідчому Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 або за її дорученням іншим працівникам, на тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю - лікарську таємницю, а саме до історії хвороби на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з подальшим їх вилученням з приміщення КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, буд. 3 (а. п. 120-121);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 14 грудня 2020 року, складений оперуповноваженим ВКП Броварського ВП ГУНП в Київській області, згідно з яким з приміщення КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, буд. 3 вилучено на підставі ухвали слідчого судді від 13 листопада 2020 року у справі № 361/6807/20 історію хвороби ОСОБА_4 (а. п. 122-124);

- медичну документацію гр. ОСОБА_4 (а. п. 125-148);

- медичну документацію гр. ОСОБА_4 , зокрема виписку № 16167 від 09 жовтня 2020 року із медичної карти стаціонарного хворого гр. ОСОБА_4 , із діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку з формуванням вогнищ геморрагічних забоїв в лівій скроневій ділянці, в лобних ділянках базально, правій півкулі мозочку. Лінійний перелом потиличної кістки (а. п. 150-152);

- постанову старшого слідчого слідчого відділу Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 від 09 жовтня 2021 року про визнання документом USB-флешнакопичувач, на якому міститься файл з відеозаписом подій, які відбулися 22 вересня 2020 року у с. Зазим`я Броварського району Київської області (а. п. 158);

- USB-флешнакопичувач, на якому міститься файл з відеозаписом подій, які відбулися 22 вересня 2020 року у с. Зазим`я Броварського району Київської області, відеозапис якого переглянуто в судовому засіданні, згідно з якими на відео відображено момент нанесення 22 вересня 2020 року ОСОБА_6 удару ОСОБА_4 , від якого останній впав на землю, під час цього ударю був присутній громадянин ОСОБА_13 (а. п. 161);

- постанову слідчого слідчого відділу Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 від 25 вересня 2021 року про визнання документом диск лазерних систем зчитування з відеозаписом з фасади магазину «Продукти», що знаходиться в с. Зазим`я, вул. Київська, від 22.09.2020 (а. п. 166).

Разом із показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_13 , наданими в судовому засіданні, дані письмові матеріали суд покладає в основу обвинувального вироку, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 .

Інші документи, а саме постанову слідчого Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_19 від 29 травня 2021 року; висновок експерта КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз» №19/04 від 06 липня 2021 року, на підставі постанови слідчого ОСОБА_22 від 22.06.2021р.; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 травня 2021 року та довідкою до нього, складений слідчим ОСОБА_19 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 жовтня 2020 року та довідкою до нього, складений слідчим ОСОБА_16 , суд визнає їх недопустимими доказами та не покладає в основу вироку, оскільки останні зібрані слідчими, які не були уповноваженими здійснювати досудове розслідування у цей час кримінального провадження.

Суд не погоджується із твердженнями захисника про те, що суд не вправі брати до уваги процесуальні документи слідчого, винесені після 30 липня 2021 року, тобто після відкриття стороні захисту в порядку статті 290 КПК України, так як вони не були відкриті стороною обвинувачення.

Так, частина 11 статті 290 КПК України зобов`язує сторони кримінального провадження здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. При цьому вказана норма не містить жодних застережень стосовно того, що саме слід вважати «додатковими матеріалами, отриманими до або під час судового розгляду», як і не містить заборони щодо відкриття на стадії судового розгляду процесуальних документів.

Під час судового розгляду прокурором в судовому засіданні на стадії дослідження матеріалів кримінального провадження було долучено: постанову старшого слідчого слідчого відділу Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 від 09 жовтня 2021 року про визнання документом USB-флешнакопичувач, на якому міститься файл з відеозаписом подій, які відбулися 22 вересня 2020 року у с. Зазим`я Броварського району Київської області (а. п. 158) та постанову слідчого слідчого відділу Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 від 25 вересня 2021 року про визнання документом диск лазерних систем зчитування з відеозаписом з фасади магазину «Продукти», що знаходиться в с. Зазим`я, вул. Київська, від 22.09.2020 (а. п. 166).

Дані документи суд вважає додатковими матеріалами, отриманими під час судового розгляду, які були досліджені в судовому засіданні за участю обвинуваченого та його захисника. При цьому сторона захисту не просила надати їй час для ознайомлення з новими матеріалами, не заперечували проти їх дослідження судом та приєднання до матеріалів провадження, однак у судових дебатах наголошувала на необхідності визнання їх недопустимими доказами.

З огляду на таке, суд не вбачає порушень вимог ч. 12 ст. 290 КПК України стороною обвинувачення, визнає допустимими докази, відкриті стороні захисту та досліджені під час судового розгляду.

Як показує практика, в умовах змагальності процесу в багатьох випадках досить складно передбачити наперед напрямок розвитку подій під час судового розгляду, оскільки сторона захисту може вільно обрати тактику від повного визнання вини до повного її заперечення.

Саме така непередбачуваність змагального процесу потребує пошуку судом відповідного балансу конкуруючих інтересів держави, потерпілого, обвинуваченого та інших осіб у кожному конкретному випадку, для того, щоб забезпечити справедливість процесу в цілому.

Це також вимагає застосування такого підходу до тлумачення норм процесуального права, які мають відомий рівень абстрактності, щоб це не створило, ані невиправданих переваг однієї зі сторін процесу, ані невиправданих формальних перепон для реалізації сторонами своїх прав і обов`язків. Як зазначив muta mutandis (з урахуванням відмінностей щодо обставин) Європейський суд з прав людини «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом» (рішення від 26.07.2007 у справі «Walchli v. France», заява № 35787/03, параграф 29).

При цьому суд вважає помилковим посилання захисника на те, що недопустимим доказом у цій справі є протокол про прийняття заяви від гр. ОСОБА_26 про вчинене кримінальне правопорушення від 23 вересня 2020 року, оскільки кожна фізична особа може звернутися до правоохоронних органів із заявою про відоме їй вчинення кримінального правопорушення.

Також невірним є твердження захисника про недопустимість протоколу тимчасового доступу до історії хвороби потерпілого та ухвали слідчого судді з підстав того, що дане вилучення відбулося оперуповноваженим, а не слідчим, оскільки вилучення історії хвороби відбулося правомірно на підставі ухвали слідчого судді від 13 листопада 2020 року у справі № 361/6807/20, згідно з якою слідчим суддею надано дозвіл як слідчому ОСОБА_15 , так і за дорученням цього слідчого іншим працівникам на тимчасовий доступ до документів, що містять охоронювану законом таємницю - лікарську таємницю, а саме до історії хвороби на ОСОБА_4 .

За таких обставин, судом при розгляді кримінального провадження не встановлено відсутність відповідних повноважень у осіб, які здійснювали досудове розслідування та письмові докази, які покладені в основу судового рішення, зібрані уповноваженими особами.

На переконання суду, при досудовому розслідуванні цього кримінального провадження істотних порушень процесуальної форми винесення постанов слідчими чи прокурором, які покладені в основу судового рішення, не було, не зумовило порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження та не має наслідком визнання отриманих доказів, які покладені в основу судового рішення, недопустимими.

Суд, по закінченні з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, поставив на обговорення питання чи бажають сторони доповнити судовий розгляд та чим саме. Будь-яких клопотань щодо доповнення судового розгляду від учасників судового провадження не надійшло.

Таким чином, слід зазначити, що судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною обвинувачення та захисту своїх процесуальних прав, в тому числі права відстоювати свою правову кваліфікацію і надавати докази на її обґрунтування та для повного і об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Надаючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_6 , суд зазначає, що останній на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого відсутні, як і відсутні обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

При цьому суд вважає, що підстави застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відсутні, оскільки відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Також суд враховує, що обвинувачений не відшкодував завдану шкоду потерпілому.

Суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України до обвинуваченого суд не вбачає. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

У справі заявлений цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення 6 307,59 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, 200 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 35 тис. грн витрат на правову допомогу, який підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ч. 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування розміру завданої майнової шкоди ОСОБА_4 зазначено, що ця шкода полягає у зв`язку з витратами на його лікування, які становлять 6 307,59 грн, про що свідчать розрахункові документи. З цих підстав позов про відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню.

Вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 тис. грн підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Так, згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України суд бере до уваги характер правопорушення, вчиненого обвинуваченим, ступінь його вини, характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого, тривалість його лікування, час необхідний для відновлення стану здоров`я, враховує вимоги розумності і справедливості, виходячи з чого суд дійшов висновку, що сума у розмірі 50 тис. грн компенсує завдану моральну шкоду.

Крім того, до задоволення підлягає вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 35 тис. грн, оскільки така вимога є документально підтверджена.

Процесуальні витрати на проведення експертизи відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_6 обрати у вигляді тримання під вартою в залі суду.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 349, 368, 370 , 371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

До набрання вироком законної сили обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але не більше 60 днів, а саме до 05 жовтня 2023 року включно, взявши його під варту у залі суду.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 6 307 (шість тисяч триста сім) гривень 59 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 1 961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривень 40 коп. (висновок експерта № СЕ-19/111-20/60513-ФТ від 31 грудня 2020 року) стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1