Номер провадження: 11-кп/813/1311/23
Справа № 946/1928/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

09.06.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.396 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2023 року в кримінальному провадженні №0001204 від 10.11.2020 року,

встановив:

Оскарженим вироком суду першої інстанції ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України та йому призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України: у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки,

-за ч. 3 ст. 185 КК України: у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_3 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки та 3 (три) місяці.

Згідно ст. 71 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.03.2021 року у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки і остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислюється з моменту набрання вироком законної сили.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі строк тримання його під вартою із розрахунку день за день, з 21 грудня 2020 року до 13 січня 2021 року та з 02 червня 2021 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набирання законної сили вироком залишено без змін.

Вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та заходів забезпечення даного кримінального провадження.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2023 року, зазначена апеляційна скарга розподілена в провадження головуючого судді ОСОБА_4 , суддів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..

В подальшому, ухвалою судді-доповідача ОСОБА_4 від 27.04.2023 року відкрито провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 та ухвалою від 08.05.2023 року справу призначено до апеляційного розгляду.

07.06.2023 року повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями, дане кримінальне провадження передано судді-доповідачу ОСОБА_2 , у складі колегії суддів: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , у зв`язку із прийняттям рішення Вищою радою правосуддя рішення №567/0/15-23 від 30 травня 2023 року (зі змінами відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31 травня 2023 року) про дострокове закінчення відрядження суддів Херсонського апеляційного суду, а саме суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Після прийняття справи до свого провадження, суддею-доповідачем ОСОБА_2 встановлені обставини, які слугують безумовними підставами для залишенню апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 без руху. При цьому, суддя-доповідач, не зважаючи на те, що попереднім суддею-доповідачем апеляційного суду ОСОБА_4 було прийнято рішення про відкриття апеляційного провадження, не погоджується з таким рішенням, з наступних підстав.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.2 ст.396 КПК України (далі КПК) в апеляційній скарзі повинні бути зазначені судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте, як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3 , вказані вимоги кримінального процесуального закону обвинуваченим не дотримані, оскільки посилаючись в апеляційній скарзі на незаконність вироку, останній фактично не зазначає в чому полягає незаконність вироку, не висловлює вимог скарги та не вказує про те, яке на його думку має прийняти апеляційний суд за результатами судового розгляду його апеляційної скарги, а лише просить скасувати вирок суду першої інстанції.

Вказані недоліки апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.399 КПК, зазначена апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з наданням апелянту достатнього строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 396, 399 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2023 року в кримінальному провадженні №0001204 від 10.11.2020 року залишити без руху.

Надати обвинуваченому ОСОБА_3 строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 5 (п`яти) днів з дня одержання копії ухвали апеляційного суду.

У разі не усунення недоліків апеляційної скарги в установлений строк, апеляційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати до ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», для вручення особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_2