Справа № 308/2192/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,. про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000402, відомості про яке 08.11.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області майор юстиції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000402, відомості про яке 08.11.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000402, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2022 року, за підозрою громадянки України ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У відповідності до постанови заступника Генерального прокурора про доручення здійснення досудового розслідування кримінального провадження іншому органу досудового розслідування, 27.12.2022 до слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області надійшли матеріали вказаного кримінального провадження для подальшого здійснення досудового розслідування.

Так, громадянка України ОСОБА_6 , з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу рф, будучи обізнаною про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України на території Херсонської області, виник умисел на співпрацю з представниками держави агресора.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідування дату та час, але не пізніше 25.06.2022 року, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Херсон, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, займаючи посаду начальника відділу організаційної роботи та документообігу Фонду соціального страхування України, а також достеменно знаючи про факт захоплення частин Херсонської області та міста Херсона збройними формуваннями рф, добровільно надала згоду та обійняла так звану посаду «Начальника отдела адресной и социальной помощи» у незаконно створеному органі «Департамент труда и социальной политики Херсонской области», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 13 А та створений на тимчасово окупованій території окупаційною адміністрацією рф, тобто обійняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території окупаційною адміністрацією рф.

ОСОБА_6 з моменту свого призначення на посаду, переслідуючи свої злочинні наміри та цілі, відповідно до «должностных обязанностей начальника отдела адресной и социальной помощи Департамента труда и социальной политики Херсонской области», виконуючи свої службові обов`язки у незаконно створеному органі, здійснювала керівництво роботою відділу, визначала напрямки роботи працівників відділу, проводила аналіз виконаної роботи підпорядкованого її відділу, здійснювала контроль за формуванням особових справ громадян, які потребують адресної та соціальної допомоги, сприяла окупаційній владі у незаконному захопленні державної влади на території України з метою подальшого становлення та легалізації на тимчасово окупованій частини території міста Херсону.

Надалі, ОСОБА_6 в період з серпня 2022 року, обіймаючи так звану посаду «Начальника отдела адресной и социальной помощи» у незаконно створеному органі «Департамента труда и социальной политики Херсонской области», приймала участь у інвентаризаційній комісії щодо передачі комп`ютерної техніки незаконно створеному органу «Управление труда и социальной политики в Скадовском районе Херсонской области».

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у колабораційній діяльності, а саме добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

09.06.2023 громадянці України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, в рамках кримінального провадження №0000402 від 08.11.2022, однак, останньому не вручене, у зв`язку з її перебуванням на тимчасово окупованій території України. Цього ж дня, на виконання вимог ст. 135 КПК України громадянку України ОСОБА_6 було викликано на 08 год. 00 хв. 12.06.2023, на 08 год. 00 хв. 13.06.2023 та на 08 год. 00 хв. 14.06.2023 у кабінет № 70 слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 3, для вручення оригіналу повідомлення про підозру та проведення слідчих дій (допиту підозрюваної), але на зазначені дати остання не прибула і причину неявки не повідомила.

Одночасно з цим, проведеними заходами встановлено, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Херсонської області.

14.06.2023 на підставі того, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Херсонської області, постановою слідчого остання оголошений в розшук, який доручено оперативному підрозділу. Згідно з відомостями, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у власності громадянки України ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України, діяння, передбачені диспозицією цієї статті, у вчинення яких підозрюється ОСОБА_6 , караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

У даному випадку, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України метою застосування арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити таке.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0000402, сформованим станом на 09.06.2023 року, підтверджується, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

09.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 334228088; дата формування: 01.06.2023), квартира двокімнатна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. ВІдповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує також і прецедентну правову позицію ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Проаналізувавши надані слідчим матеріали та обставини викладені у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість забезпечення конфіскації майна як виду покарання, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також те, що слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на зазначене майно, а тому слідчий суддя вважає, за необхідне задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на вказане вище майно.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,. про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000402, відомості про яке 08.11.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 21 червня 2023 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1