Справа № 638/6173/23
Провадження № 1-кс/638/1600/23
УХВАЛА

Іменем України

24 липня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000474 від 27.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим прокурором, про накладання арешту у межах кримінального провадження за № 0000474 від 27.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на вилучене майно в ході проведення огляду місця події, а саме ділянки місцевості біля будинку № 3 по вул. Радіо в м. Ізюм, Харківської області 19.07.2023, а саме на шуруповерт «Вітязь» та ножиці для пластикових труб, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Клопотання слідчий мотивує тим, що в провадженні СВ Ізюмського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000474 від 27.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що в ніч з 26.03.2023 на 27.03.2023 невстановлена особа проникла до майстерні, що розташована на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та викрала звідти інструменти, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄО № 6329 від 13.07.2023 року).

28.03.2023 року в якості потерпілого допитано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що під час окупації м. Ізюм він перебував у Тернопільській області. Повернувшись до себе до дому за адресою АДРЕСА_1 , потерпілий помітив що на сараї, який знаходиться на території його домоволодіння за вищевказаною адресою, зірваний замок. Оглянувши приміщення сараю, останній помітив відсутність побутових речей.

13.07.2023 року до Ізюмського РУП надійшло повідомлення від державної установи «Харківський слідчий ізолятор» про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заявив про скоєння ним злочину перебуваючи на волі, а саме: в кінці березня 2022 року, у домоволодінні АДРЕСА_1 здійснив крадіжку інстурментів.

13.07.2023 року в якості свідка допитано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив що приблизно в кінці березня 2022 року до нього звернувся раніше йому відомий місцевий мешканець ОСОБА_6 , 1977 р.н., та запропонував свідку придбати для власного користування, як запевнив ОСОБА_6 , речі його сестри ОСОБА_8 , а саме шуруповерт «Вітязь» та ножиці для пластикових труб. Після чого свідок запитав ОСОБА_6 чи не крадені вищезазначені речі, у свою чергу, ОСОБА_6 запевнив останнього, що речі дійсно належать його сестрі ОСОБА_9 .

19.07.2023 року в ході проведення огляду місця події, а саме ділянки місцевості біля будинку № 3 по вул. Радіо в м. Ізюм, Харківської області слідчим СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, лейтенантом поліції ОСОБА_10 було виявлено та вилучено шуруповерт «Вітязь» та ножиці для пластикових труб у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на що останній надав добровільну згоду на видачу вищезазначеного майна.

20.07.2023 року у приміщенні Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області слідчим СВ Ізюмського РУП було проведено пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_5 , а саме шуруповерта «Вітязь», в результаті чого потерпілий впізнав свій шуруповерт «Вітязь».

20.07.2023 року слідчим СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 винесено постанову про визнання вище перелічених предметів в якості речових доказів.

Вказані речі (предмети) мають доказове значення за даним кримінальним провадженням, визнані речовими доказами та зможуть сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до матеріалів клопотання долучена заява прокурора про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, до матеріалів клопотання додана заява про розгляд клопотання про накладення арешту на майно за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Власник майна, належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на наведене, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розгляду клопотання за відсутності слідчого та власника майна.

Відповідно до ст. 107 КПК України технічні засоби фіксування кримінального провадження не застосовувались.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатньо підстав вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані або використані в якості засобу або знаряддя кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Згідно із п. 4 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатньо підстав вважати, що вони одержанні внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п.2 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч. 1 ст. 167 КПК України), а й іншим особам.

Встановлено, що відповідно до витягу з ЄРДР від 18.07.2023 у провадженні СВ ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000474 від 27.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання слідчого підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: рапортом про прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 27.03.2023, протоколом огляду місця події від 19.07.2023 з фототаблицею, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 від 28.03.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 13.07.2023, протоколом огляду місця події від 19.07.2023 з фототаблицею, заявою про вчинення скоєння злочину ОСОБА_11 , протоколом пред`явлення предметів для впізнання за фотознімками від 20.07.2023.

У зв`язку з вище викладеним, враховуючи наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, а саме запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищевказаного майна, з метою забезпечення вказаних об`єктів як речових доказів, враховуючи принцип розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вищевказане майно.

В той же час, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» встановлено: п. 4 речові докази, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

Таким чином, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання та заборонити відчуження, користування та розпорядження вилученим майном будь якими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 170-171 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000474 від 27.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно в ході проведення огляду місця події -ділянки місцевості біля будинку № 3 по вул. Радіо в м. Ізюм, Харківської області 19.07.2023, а саме на шуруповерт «Вітязь» та ножиці для пластикових труб, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - шляхом заборони відчуження та розпорядження вилученим майном будь якими особами.

Передати арештоване майно потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідальне зберігання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1