Справа № 206/3835/23
Провадження № 1-кп/206/219/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 Самарський районний суд

міста Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

малолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника

малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 02.06.2023 під № 0000319 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою базовою освітою, студент 1 курсу Синельниківського професійного ліцею, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2023 приблизно о 19 годині 10 хвилин, неповнолітній ОСОБА_8 разом з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, проходячи повз водойму, розташовану навпроти домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , помітили раніше незнайомих їм малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В той же день та час, перебуваючи у вищевказаному місці, у невстановленої особи, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, внаслідок чого, за допомогою психологічного впливу на свідомість неповнолітнього ОСОБА_8 у вигляді погроз, запропонував неповнолітньому ОСОБА_8 підійти до раніше незнайомого малолітнього ОСОБА_4 та вирвати у нього з рук його мобільний телефон. Враховуючи те, невстановлена особа, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, мав психологічний вплив на неповнолітнього, ОСОБА_8 почувши погрози останнього, що у випадку невиконання наказу, він не відпустить його до дому, у зв`язку з чим, неповнолітній ОСОБА_8 погодився на пропозицію невстановленої особи, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, вчинити відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, а саме мобільного телефону, належного незнайомому йому малолітньому ОСОБА_4 . Надалі, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи у групі з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, будучи обізнаним, що 24.02.2022 на підставі Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ, на території України введено воєнний стан, а також те, що у подальшому, відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.05.2023 № 254/2023, строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 продовжено строком на 90 діб (тобто до 18.09.2023), вирішив реалізувати виниклий спільний злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з метою власного збагачення. Перебуваючи неподалік вказаної водойми, 01.06.2023 приблизно о 19 годині 20 хвилин, невстановлена особа, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, отримавши згоду неповнолітнього ОСОБА_8 на вчинення протиправного діяння, повідомив останньому, що буде чекати його з викраденим мобільним телефоном у кущах, неподалік водойми. Після чого, невстановлена особа, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, сховавшись у кущах неподалік водойми, та залишаючись непоміченим для малолітніх: потерпілого, свідка, інших можливих очевидців події, став слідкувати за обстановкою та діями неповнолітнього ОСОБА_8 , тим самим контролюючи виконання останнім спільного злочинного умислу направленого на відкрите викрадення чужого майна, одночасно забезпечуючи своєю присутністю безперешкодне вчинення злочину співучасником, спостерігаючи за оточуючою обстановкою з метою попередження неповнолітнього ОСОБА_8 у разі появи сторонніх осіб. Надалі, 01.06.2023 приблизно о 19 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою у групі з невстановленою особою, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиняючи кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, підійшов до малолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_9 , завів з останніми бесіду та під надуманим приводом, попрохав сумку у малолітнього потерпілого ОСОБА_4 для здійснення фото з аксесуаром, щоб нібито зрозуміти личить йому така сумка чи ні, в свою чергу малолітній ОСОБА_4 будучи помилково впевненим у правдивості та добросовісності дій неповнолітнього ОСОБА_8 , не здогадуючись про його дійсні наміри, добровільно передав неповнолітньому ОСОБА_8 свою сумку чорно-білого кольору за типом «Бананка», в якій знаходився мобільний телефон «ZTE», моделі «blade А0620, 8/32 GB», та зарядний пристрій до нього, після чого, неповнолітній ОСОБА_8 одягнув вказану сумку собі на тулуб через плече та почав фотографуватися разом з потерпілим, тримаючи речі малолітнього ОСОБА_4 при собі, а саме: сумку чорно-білого кольору за типом «Бананка», зарядний пристрій, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, та мобільний телефон «ZTE», моделі «blade А0620, після чого, доводячи спільний злочинний умисел до кінця, швидко побіг з викраденими речами в сторону вул. Бехтерева в м. Дніпро. В цей же день та час, перебуваючи у вищевказаному місці, малолітній ОСОБА_4 , зрозумівши, що його пограбували, почав бігти за неповнолітнім ОСОБА_8 та кричати, щоб останній повернув його сумку з мобільним телефоном. Однак, неповнолітній ОСОБА_8 , усвідомлюючи той факт, що викрадення ним мобільного телефону «ZTE», моделі «blade А0620, 8/32 GB», є очевидним для малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , свідомо бажаючи довести спільний злочинний умисел на відкрите заволодіння майном до кінця, діючи у групі з невстановленою особою, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, в умовах воєнного стану не реагуючи на оклики останнього, не зупинився та продовжив тікати, утримуючи викрадену сумку чорно-білого кольору за типом «Бананка», зарядний пристрій, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, та мобільний телефон «ZTE», моделі «blade А0620, 8/32 GB», при собі. Доводячи спільний злочинний умисел до кінця, діючи у групі з невстановленою особою, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, неповнолітній ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, у подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Умисними злочинними діями неповнолітнього ОСОБА_8 , який діяв у групі з невстановленою особою, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, малолітньому потерпілому ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду, яка відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи щодо вартості мобільного телефону «ZTE», моделі «blade А0620, 8/32 GB», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , складає 2497 гривень 50 копійок.

В судовому засіданні в присутності законного представника та педагога обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та суду показав, що він познайомився з військовим на ім`я ОСОБА_10 в телеграм каналі, останній запропонував погуляти, на що ОСОБА_8 погодився, після чого до нього приїхав ОСОБА_10 та вони пішли гуляти, у останнього були при собі грошові кошти в розмірі 19000 гривень. Між собою обвинувачений та ОСОБА_10 домовилися, що грошові кошти вони витратять, а потім ОСОБА_8 поверне ОСОБА_10 в найближчі дні половину витрачений грошових коштів. Вночі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 програли частину грошей в ігрових автоматах. На наступний день, ОСОБА_10 запропонував обвинуваченому поїхати до нього додому до міста Дніпра, на що останній погодився та вони електричкою поїхали до міста Дніпра, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вийшли на зупинці «Ксенівка» та продовжили гуляти по Самарському району, витрачаючи гроші. Також ОСОБА_10 пригостив ОСОБА_8 наркотичними засобами у вигляді таблеток. Після того, як гроші закінчились, обвинувачений та ОСОБА_10 вирішили піти до посадки та відпочити, згодом ОСОБА_10 почав вимагати гроші у ОСОБА_8 , які він пообіцяв повернути та не повернув. Після чого, ОСОБА_10 побачив малолітніх дітей, які купалися, вказавши ОСОБА_8 на них та сказав, щоб обвинувачений викрав у них телефон, який потім необхідно було віддати ОСОБА_10 , щоб той його "заклав" у ломбарді та отримав гроші. Обвинувачений погодився на пропозицію та пішов до малолітніх та під приводом сфотографуватися, ОСОБА_8 взяв сумку «бананку», яка належала малолітньому ОСОБА_11 та надів на себе, відійшовши та зробивши вигляд, що фотографується, ОСОБА_8 почав тікати через поля в протилежний бік від ОСОБА_10 , який побіг за обвинуваченим та кричав, щоб останній зупинився. Після того, як обвинувачений добіг до якогось садового товариства, то через мобільний телефон потерпілого почав телефонувати на екстрені служби на лінію «102», бо ОСОБА_8 не розумів, де він знаходився. Спустившись до будинку, ОСОБА_10 кинув йому камінь в обличчя, після чого почали лаяти собаки та до обвинуваченого вийшов чоловік, який почав кричати, а собаки побігли в сторону ОСОБА_10 та останній втік. Через 20 хвилин приїхала поліція та ОСОБА_8 віддав телефон працівникам поліції та все розповів.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що є рідною матір`ю ОСОБА_8 та зазначила, що ОСОБА_8 допомагає по господарству, але сильно не навантажений та має вільний час. Обвинувачений працює та самостійно заробляє собі грошові кошти, телефон ОСОБА_12 купувала мати. В кінці травня ОСОБА_12 повідомив матері, що він поїде на будівництво працювати, але остання його не відпустила та відповіла, що вдома є робота, але він її не послухав. Згодом мати також телефонувала ОСОБА_12 , який повідомив, що повернеться додому ввечері, але потім телефон був вимкнений, через деякий час остання знову зателефонувала та ОСОБА_12 повідомив, що приїде зранку. ОСОБА_7 помітила, що у ОСОБА_12 був дивний голос, але останній сказав, що просто втомився, обіцяв повернутися, але так і не повертався. Через деякий час зателефонували працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_12 знаходиться в них та сказали його забрати. Коли остання приїхала до відділку поліції, то побачила ОСОБА_12 , який був брудний та лице у нього було побите.

В судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_4 в присутності законного представника та педагога показав, що він разом з компанією купалися та готували їжу на вогнищі, ввечері потерпілий залишився з ОСОБА_13 вдвох та вони купалися разом, речі останніх знаходилися біля собаки. Згодом до них підійшов обвинувачений, який привітався та представився ОСОБА_11 , на що ОСОБА_14 запитав чи буде обвинувачений купатися, але останній запропонував сфотографуватися, ОСОБА_4 відмовив надати свій телефон, але ОСОБА_14 надав свій телефон, коли вони фотографувалися, то обвинувачений попрохав сумку «бананку», щоб сфотографуватися з нею та ОСОБА_4 надав свою сумку «бананку» обвинуваченому. ОСОБА_8 був в шортах та футболці, брудний, його малолітні діти бачили вперше. ОСОБА_4 сфотографував та надав телефон, щоб показати, що вийшло, ОСОБА_12 задумався та потім почав тікати, оскільки ОСОБА_11 був босий, то ОСОБА_14 побіг за обвинуваченим та прохав повернути сумку «бананку». У вказаній сумці знаходився телефон, зарядний пристрій та спіральки. Після цього мама зателефонувала ОСОБА_11 на мобільний телефон ОСОБА_13 та ОСОБА_11 повідомив, що його телефон викрали.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні не наполягала на покаранні обвинуваченого з реальним позбавленням волі.

В судовому засіданні в присутності законного представника та педагога малолітній свідок ОСОБА_9 суду показав, що в той день, як це трапилося він був вдома та його покликав ОСОБА_11 купатися на місцеве озеро. Коли ОСОБА_15 прийшов до озера то побачив, що нікого не має та почав чекати всіх на березі, згодом прийшов ОСОБА_11 з компанією та вони купалися. Під вечір ОСОБА_11 та ОСОБА_15 залишилися вдвох та до них підійшов обвинувачений, який представився ОСОБА_16 та повідомив, що йому більше 18 років та він працює біля вокзалу, після чого вони покликали його купатися, на що він відповів, що спочатку піде додому, щоб перевдягнутися та прийде, з ним був його друг, який пішов в сторону моста. Коли ОСОБА_12 повернувся, то він запропонував сфотографуватися та ОСОБА_15 почав фотографувати, обвинувачений попрохав у Кирила сумку «бананку», щоб сфотографуватися з нею та відправити фото матері. Після чого, ОСОБА_12 почав тікати, а ОСОБА_15 побіг за ним та кричав, щоб той повернув сумку, але не встиг наздогнати ОСОБА_12 та повернувся до ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що 01.06.2023 о 23 год. 30 хв. він знаходився у своєму будинку, почувши як лають собаки, останній вийшов з будинку та побачив молодого чоловіка, який знаходився навпроти його будинку, в руці обвинувачений тримав телефон, на лиці було розсічення біля ока та опухла скула. ОСОБА_12 повідомив, що його вдарили каменем. Обвинувачений передав телефон та на зв`язку був черговий Синельниківського відділу поліції. ОСОБА_17 зазначив адресу, де знаходиться ОСОБА_12 , щоб його приїхала і забрала поліція, коли чекали працівників поліції, в цей час ОСОБА_17 надав теплий одяг обвинуваченому та їжу. Також, ОСОБА_12 попрохав ОСОБА_17 надати йому телефон, щоб останній міг зателефонувати матері та повідомити, що з ним все добре.

Крім вищезазначених показів допитаних судом обвинуваченого, законного представника неповнолітнього обвинуваченого, малолітнього потерпілого, законного представника малолітнього потерпілого та свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення, також знайшла своє підтвердження в досліджених судом у порядку ст. 358 КПК України у судовому засіданні документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків зображення тощо відомостей, а саме.

З протоколу огляду від 02.06.2023 з фототаблицею до нього судом встановлено, що було проведено огляд, де в присутності понятих у приміщенні каб. № 4 ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в присутності своєї матері ОСОБА_7 та психолога надав для огляду та вилучення мобільний телефон та зарядний пристрій (т. 1, а.п. 44-48).

З протоколу огляду місця події від 02.06.2023 з фототаблицею до нього судом встановлено, що було проведено огляд місця події, а саме об`єктом огляду була ділянка місцевості розміром приблизно 5х10 м на пісочному пляжі біля водойми, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Зоопаркова, буд. 77. Ділянка місцевості має пісочне покриття навколо якої росте трава, також ділянка місцевості має спуск до водойми та три доріжки, які ведуть до виходу у приватний сектор та до вокзалу (т. 1, а.п. 52-56).

Висновком судово-товарознавчої експертизи № 2596/23 від 08.06.2023, встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону «ZTE», моделі «blade A0620, 8/32 GB», придбаного у січні 2023 року, бувшого у використані, у технічно справному стані, з урахуванням зносу, станом на 01.06.2023 становить 2497,50 грн., за умови, що станом на досліджувану дату об`єкт дослідження мав якісні споживчі характеристики (т. 1, а.п. 68-72).

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 059048 від 06.06.2023 у відношенні ОСОБА_7 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (т. 1, а.п. 82).

Актом обстеження умов проживання від 06.06.2023 встановлено, що з метою обстеження умов проживання було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання: чисто, потребує ремонту, необхідні меблі для проживання в наявності. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: окремі спальні місця, місце для навчання, іграшки, речі особистої гігієни (т. 1, а.п. 84).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.06.2023 у присутності понятих та за участю законного представника, та педагога, свідок ОСОБА_9 заявив, що під номером 4 він впізнає хлопця, який 01.06.2023 приблизно о 19 год. 30 хв. знаходячись на пляжі водойми на території ж/м «Ігрень» в м. Дніпро, відкрито заволодів сумкою (бананкою) та мобільним телефоном ОСОБА_18 . Згідно з довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.06.2023 на фото № 4 зображений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1, а.п. 115-117).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2023 у присутності понятих та за участю законного представника, та педагога, неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 заявив, що під номером 3 він впізнає хлопця, який 01.06.2023 приблизно о 19 год. 30 хв. знаходячись поблизу водойми на вул. Зоопаркова в м. Дніпро, заволодів його сумкою, в якій знаходився мобільний телефон та зарядний пристрій до нього. Згідно з довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2023 на фото № 3 зображений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1, а.п. 132-134).

Висновком КП «ДБК ЛПД» ДОР від 29.06.2023 підтверджено перебування ОСОБА_8 у стані наркотичного сп`яніння (т. 1 а.п. 146).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.06.2023 з додатками до нього у вигляді диску з відеозаписом проведення 30.06.2023 слідчого експерименту за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 , судом встановлено, що учасники слідчого експерименту прибули на ділянку місцевості, розташовану біля водойми, поблизу буд. 77 по вул. Зоопаркова в м. Дніпро, де неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_8 у присутності законного представника та захисника було запропоновано розповісти та показати на місці про подію, яка відбувалася 01.06.2023 приблизно о 19 год. 30 хв. за вказаною адресою. На пропозицію ОСОБА_8 відповів згодою та розповів, що в цей день та час він разом зі своїм недавнім знайомим на ім`я ОСОБА_10 гуляли неподалік та зі сторони вул. Роз`їздної в місті Дніпро прийшли до вказаної водойми. При розповіді підозрюваний ОСОБА_8 вказав рукою напрямок звідки вони прийшли. Коли вони підходили до водойми, то побачили, що в ній купаються малолітні особи, після чого ОСОБА_10 сказав підозрюваному ОСОБА_8 йти до них та забрати телефон, а сам залишився з іншого боку біля водойми. ОСОБА_8 підійшов до хлопців, завів з ними розмову та потім запропонував їм сфотографуватися, після чого вони разом фотографувалися, ОСОБА_8 самостійно їх фотографував, далі ОСОБА_8 попрохав у одного з хлопців його сумку, після чого одягнув її на себе, потім вони разом сфотографувалися, він трохи відійшов від них, сфотографував їх та побіг в сторону вул. Бехтерева. Хлопці спочатку не звернули увагу, проте потім почали бігти за ним (т. 1, а.п. 207-212).

Протоколом огляду предмета від 03.08.2023 проведено огляд CD-R диску з назвою «Verbatim», срібного кольору. Диском з аудіофайлами звернення ОСОБА_8 на спец. лінію «102» (т. 2, а.п. 19-24).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 09.08.2023 з додатками до нього у вигляді фототаблиці, судом встановлено, що учасники слідчого експерименту прибули на ділянку місцевості, розташовану біля водойми, поблизу буд. 77 по вул. Зоопаркова в м. Дніпро, де малолітньому свідку ОСОБА_9 було запропоновано розповісти та одночасно показати на місці про подію, яка відбулася 01.06.2023 приблизно о 19 год. 30 хв. на вказаній ділянці. На пропозицію свідок ОСОБА_9 відповів згодою та почав розповідати і показувати на місці про те, що того дня та часу вони з його товаришем ОСОБА_19 відпочивали на вказаній водоймі. Через деякий час вони помітили як із-за дерев, зліва від водойми прямо пішли повз двоє осіб: хлопець, старший від них та старший чоловік. Вказані особи їм не відомі. Пройшовши прямо вони незабаром повернулися та знову пройшли повз них на ліво, в сторону вул. Роз`їздної. Потім до озера повернувся хлопець, який почав мити руки та далі завів з ними розмову, хотів познайомитися та далі говорив, що буде купатися, після того, як переодягнеться. Потім хлопець пішов в ту сторону звідки прийшов, через декілька хвилин повернувся вже у іншому одязі та почав їх вмовляти йти з ним купатися. Вони з ОСОБА_11 відмовилися та він далі з ними продовжив спілкуватися, потім попрохав, щоб свідок ОСОБА_20 сфотографував його на свій телефон. ОСОБА_20 сфотографував його та потім останній запропонував сфотографуватися разом. Вони декілька разів сфотографувалися та далі вказаний хлопець попрохав, щоб ОСОБА_21 дав йому свою сумку (бананку) сфотографуватися. Кирило зняв з себе сумку та віддав її невідомому хлопцеві, після чого останній одягнув її на себе, через плече. Далі свідок ОСОБА_20 дав свій телефон ОСОБА_22 , щоб він сфотографував їх з вказаним хлопцем. ОСОБА_11 пофотографував та потім вони стали переглядати зроблені фото, як в цей момент невідомий хлопець несподівано побіг по стежині наліво, звідки й прийшов до даної місцевості та ОСОБА_20 побіг за ним, проте не наздогнав його, він зник з поля зору (т. 2, а.п 37-43).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 09.08.2023 з додатками до нього у вигляді фототаблиці, судом встановлено, що учасники слідчого експерименту прибули на ділянку місцевості, розташовану біля водойми, поблизу буд. 77 по вул. Зоопаркова в м. Дніпро, де малолітньому потерпілому ОСОБА_4 було запропоновано розповісти та одночасно показати на місці про подію, яка відбулася 01.06.2023 приблизно о 19 год. 30 хв. на вказаній ділянці, а саме заволодіння його сумкою з телефоном невідомим хлопцем. На вказану пропозицію малолітній потерпілий ОСОБА_4 відповів згодою та розповів, що в той день та час він разом зі своїм товаришем ОСОБА_23 відпочивав на вказаній водоймі, де вони купалися. В цей час вони помітили як з лівої сторони (зі сторони вул. Бехтерева в м. Дніпро) повз них на водойму пройшли двоє осіб, один старший чоловік, інший молодший від нього хлопець, але старший за них. Потім вони повернулися та знову повз них пройшли в сторону вул. Бехтерева. Після цього, через декілька хвилин вказаний хлопець повернувся та підійшов до них, почав говорити з ними, при цьому запитував чи не має на даній місцевості камер відеоспостереження. Потім він відходив знову наліво (в сторону вул. Бехтерева), після чого був вже переодягнений в інший одяг, оскільки говорив, що можливо буде купатися. Надалі цей хлопець запропонував потерпілому та ОСОБА_24 сфотографуватися на даній місцевості на телефон ОСОБА_15 . Надалі вони разом фотографувалися та потім хлопець попрохав у потерпілого ОСОБА_25 його сумку для того, щоб сфотографуватися з нею, оскільки йому вона нібито сподобалася. Далі вони знову декілька разів сфотографувалися та тільки почали переглядати фото в телефоні, як вказаний незнайомий хлопець сказав їм: «до побачення!» та швидко побіг в тому напрямку, звідки він прийшов, при цьому сумка потерпілого, в якій знаходився мобільний телефон та зарядний пристрій, була одягнена на нього через плече. Після цього, ОСОБА_15 одразу побіг за вказаним хлопцем, проте не наздогнав його (т. 2, а.п. 44-48).

Судом у ході судового розгляду при дослідженні даних письмових доказів порушень вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України не встановлено. Жодних зауважень, заперечень щодо досліджених письмових доказів зі сторони захисту та інших учасників процесу не надходило.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Оцінюючи в сукупності зібрані та дослідженні під час судового розгляду докази, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та доведена в повному обсязі.

Також, судом не встановлено допущення істотних порушень прав та свобод обвинуваченого під час досудового розслідування, збирання та фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду жодних підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Враховуючи загальні засади призначення покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд вважає, що необхідно призначити покарання необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд враховує, що обвинувачений повністю визнав свою вину, конкретні обставини кримінального провадження та наслідки скоєного злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, розкаяння у вчиненому.

Як пом`якшуючі обставини покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин та вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози та примусу.

Обтяжуючі обставини покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Також, суд враховує те, що обвинувачений характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-якими психічними захворюванням чи тимчасовими розладами психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.

Згідно досудової доповіді, складеної провідним інспектором Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_26 зазначено, що обвинувачений ОСОБА_8 має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення. В той же час, у висновках досудових доповідей вказано, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства (т. 3, а.п. 43-47).

Крім того, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд приймає до уваги думку законного представника малолітнього потерпілого щодо не суворості призначуваного покарання та відсутності на теперішній час до нього матеріальних претензій.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

В той же час, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження.

Наявність зазначених декількох обставин, що пом`якшують покарання, та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання, тому суд прийшов до висновку за можливе застосувати до обвинуваченого норми ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого ОСОБА_8 до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 .

Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 100, 124, 369-371, 373-374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень статті 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути зобвинуваченого ОСОБА_8 на користь судового експерта ОСОБА_27 (розрахунковий рахунок КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_3 ), витрати у розмірі 260 гривень за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2596/23 від 08.06.2023.

Речові докази: мобільний телефон марки «ZTE», моделі «blade A0620, 8/32 GB», IMEI1: НОМЕР_1 . IMEI2: НОМЕР_2 , у чохлі; зарядний пристрій (блок з написом «hoco.» з дротом золотистого кольору залишити потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1