ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 березня 2023 року у кримінальному провадженні №0003888 від 17.12.2022 за обвинуваченням:

неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Чернівці, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, студента 1 курсу ПТУ №13, раніше не судимого,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м.Чернівці, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_3 , з неповною середньою освітою, студента 2 курсу ПТУ №14, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 березня 2023 року:

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,104 звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, якщо він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки згідно ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, навчання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; пройти пробаційну програму «Зміна прокримінального мислення».

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено у виді домашнього арешту.

_______________________________________________________________________________

ЄУНСС: 727/1191/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_12

Провадження №11-кп/822/172/23 Доповідач: ОСОБА_1

ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_11 залишено у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання встановлено рахувати з моменту затримання - 17.12.2022.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити призначене покарання.

Вказує, що між ним і ОСОБА_6 не було попередньої змови, останній перший завдав удару потерпілому.

Зазначає, що завдав удар потерпілому та забрав у нього сумку, щоб покарати потерпілого таким чином за його зухвалі дії та образи, а не з метою збагачення.

Також додає, що у нього троє молодших сестер та братів, які перебувають в евакуації в Республіці Польща, та не мають рідних, окрім нього і матері, які б їм допомагали.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 вирок суду не оскаржувався.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно вироку суду, ОСОБА_11 спільно з неповнолітнім ОСОБА_6 16.12.2022 приблизно о 23:50 год. в умовах дії воєнного стану, перебували за адресою АДРЕСА_4 . Там вони помітили потерпілого ОСОБА_10 , який проходив повз них. З метою відкритого заволодіння чужим майном за попередньою змовою ОСОБА_6 заподіяв потерпілому один удар в область обличчя, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_10 впав. Після цього ОСОБА_11 та ОСОБА_6 почали наносити удари по різних частинам тіла, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді: синців, які згідно висновку експерта № 883 екс. від 19.12.2022, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Далі неповнолітній ОСОБА_6 та ОСОБА_11 відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме, ОСОБА_11 зняв з ОСОБА_10 сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон марки «Айфон 7+», з сім-карткою оператора «ВФ Україна», ключі від квартири, банківські картки, посвідчення водія, що видане на ім?я потерпілого. Після цього вони залишили місце вчинення кримінального правопорушення та спільно розпорядились викраденим майном, чим заподіяли ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 6153,33 грн.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», не подавав клопотання про участь в апеляційному розгляді кримінального провадження, а тому на підставі ч.4 ст.401 КПК України судом не викликався, враховуючи, що у поданій апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища.

Захисник ОСОБА_8 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін вирок районного суду.

Потерпілий ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_9 долю апеляційної скарги залишили на розсуд суду.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом першої інстанції вказані вимоги дотримані у повній мірі.

Винуватість ОСОБА_11 за ч.4 ст.186 КК України, а саме - грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану - доведена у повному обсязі та належно обґрунтована судом у вироку на підставі сукупності доказів, безпосередньо досліджених у суді.

Показанням обвинуваченого про те, що у них не було попередньої змови на вчинення грабежу, суд у вироку оцінив критично та навів докладні мотиви такого рішення, з чим погоджується і колегія суддів.

Положеннями ч. 2 ст. 28 КК України встановлено, що злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

При цьому, домовленість про спільне вчинення злочину заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.

Домовленість на спільне вчинення кримінального правопорушення не обов`язково має відбуватися в усній чи письмовій формі, а визначається і за допомогою конклюдентних дій - поведінки, що свідчить про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що поведінка ОСОБА_11 і ОСОБА_6 була спільною та взаємоузгодженою як до моменту вчинення кримінального правопорушення (оскільки вони спільно підійшли до потерпілого та почали вимагати цигарку), так і під час нанесення потерпілому тілесних ушкоджень і викрадення майна, а також і після скоєння грабежу, під час розпоряджання майном обвинуваченими на власний розсуд.

Наявні докази у кримінальному провадженні поза розумним сумнівом свідчать про наявність єдиної спільної мети та узгодженості дій обвинувачених, що вказують на їх попередню домовленість.

З огляду на це, на підставі аналізу доказів, детально наведених у вироку, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, суд вірно дав юридичну оцінку спільним діям ОСОБА_11 з ОСОБА_6 та правильно їх кваліфікував як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

А тому, доводи апеляційної скарги щодо відсутності попередньої змови між обвинуваченими є неспроможними.

Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_11 за ч.4 ст.186 КК України, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні вироку вказаних вимог дотримався.

При призначенні суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який частково визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, у вчиненому розкаявся, є особою молодого віку, в силу ст.89 КК України є раніше не судимим, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, був зареєстрований 20.08.2021 в ОКНП «ЧОНД» з діагнозом «Гостра алкогольна інтоксикація», 17.12.2022 відмовився від проходження медичного огляду та обстеження, на лікуванні не перебував.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховано судом першої інстанції і думку потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що вибачення у нього попросив адвокат ОСОБА_11 , питання про призначення покарання залишив на розсуд суду.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного та призначив покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі санкції ч.4 ст.186 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Втім, доводи обвинуваченого про необхідність пом`якшити призначене районним судом покарання колегія суддів вважає необґрунтованими.

Обставини, на які ОСОБА_11 посилається у своїй апеляційній скарзі, а саме - його щире каяття та сімейний стан були повною мірою враховані судом першої інстанції при призначенні покарання і стали підставою для застосування ст.69 КК України.

Призначене обвинуваченому покарання є співмірним протиправному діянню, повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 , попередження вчинення як ним самим так і іншими особами нових злочинів, й не є надто суворим, як про те апелює обвинувачений.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції діяв у межах своїх дискреційних повноважень і повністю врахував конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на покарання.

Інших підстав, які би не були враховані або ж які би суттєво впливали на покарання, призначене судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень, які б стали безумовною підставою для зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_13 - залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 березня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

26.04.2023 року

(дата засвідчення копії)