Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/256/2023 Справа № 641/1421/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001181 від 08.12.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владивосток Приморського краю , РФ, громадянина України , українця, з середньою освітою, неодруженого , має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 01.09.2022 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 30600 грн.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді бойового медика взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування 11.11.2022 тимчасово вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Так, 11.11.2022, приблизно о 13:30 годині, молодшого сержанта ОСОБА_7 у супроводі капітана медичної служби військової частини ОСОБА_8 та водія-санітара військової частини ОСОБА_9 було доставлено для обстеження та лікування до приймального відділення Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3, за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46. В цей день, приблизно о 14:00 годині, перебуваючи в приймальному відділенні Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3, за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 11.11.2022, приблизно о 14:00 самовільно залишив приймальне відділення Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3, за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46, в якому мав проходити обстеження та лікування. Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 в період з 11.11.2022 по 18.11.2022, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення військової служби в пункті постійної дислокації військової частини, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд до 18.11.2022.

18.11.2022 бойовий медик взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини молодший сержант ОСОБА_4 самостійно повернувся до пункту постійної дислокації військової частини .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби , вчинене в умовах воєнного стану , вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України.

Крім того , ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді бойового медика взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини , в порушення ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування 25.11.2022 вирішив ухилитися від проходження військової служби в умовах воєнного стану.

Так, 23.11.2022 ОСОБА_4 було направлено до комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» (далі - КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер»), що розташований за адресою: м. Харків, вул. Чорноморська, 5, для стаціонарного лікування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та лікарів, за відсутності законних підстав та поважних причин, 25.11.2022, приблизно о 15:30 годині, з метою незаконно ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив територію КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», за адресою: м. Харків, вул.Чорноморська, 5, в якому мав проходити обстеження та лікування.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 в період з 25.11.2022 до моменту фактичного затримання 09.02.2023, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення військової служби в пункті постійної дислокації військової частини , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_4 з 25.11.2022 по 09.02.2023 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 408 КК України, а саме: дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав себе винним в повному обсязі, не заперечував обставини зазначених в обвинувальному акті. Пояснив, що в кінці жовтня 2022 року у нього на руках помер військовослужбовець, після чого ОСОБА_4 знаходився у тяжкому емоціональному стані та у нього був нервовий зрив. Після чого 11.11.2022 року у супроводі капітана медичної служби військової частини та водія-санітара військової частини його було доставлено для обстеження та лікування до приймального відділення Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3. Перебуваючи в приймальному відділенні Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3, він 11.11.2022, приблизно о 14:00 самовільно залишив приймальне відділення Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3, та в період з 11.11.2022 по 18.11.2022, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення військової служби .Крім того, 23.11.2022 його було направлено до комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» для стаціонарного лікування .В процесі лікування він просив відлучитися додому на деякий час, але йому було відмовлено . 25.11.2022. приблизно о 15:30 годині, він самовільно залишив територію медичної установи в якому мав проходити обстеження та лікування. Зателефонувавши додому ,йому стало відомо, що його розшукують органи досудового розслідування та 09.02.2023 року він звернувся до військової поліції . Просив призначити йому покарання з випробуванням.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Суд дійшов висновку про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_4 , в межах пред`явленого обвинувачення- за ч. 5 ст. 407 КК України - в самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), та ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану .

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проходження служби характеризується посередньо , неодружений , має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2005 року народження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та сприяння розкриттю злочину .

Обставини, що обтяжують його покарання по справі відсутні.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації , а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі .

В зв`язку з тим, що обвинувачений скоїв декілька кримінальних правопорушень, ні за одне із яких він засуджений не був, суд вважає за необхідне призначити покарання за правилами ч.1 ст. 70 КК України.

З урахуванням вимог статей 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним та призначити йому покарання :

-за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

-за ч. ст. 408 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць .

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 09 лютого 2023 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою під в державній установі «Харківський слідчий ізолятор (№ 27)».

Вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 01 вересня 2022 року виконувати окремо.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1