Справа № 127/8820/23
Провадження №11-кп/801/644/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

засудженого: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність відмовлено.

Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2023 року, постановити нову ухвалу, в якій вказати про заміну слів «тюрма суворого режиму» виразом «виправна колонія максимального рівня безпеки».

Вимоги апеляційної скарги засудженого мотивовано тим, що на сьогодні не користуються терміном тюрма суворого режиму, користуються виразом виправна колонія максимального рівня безпеки.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив відмовити, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, просив задоволити, захисника ОСОБА_8 , яка підтримала думку свого підзахисного, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при постановлені ухвали відносно ОСОБА_6 дотримані.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 засуджений вироком Тернопільського обласного суду від 21.09.2000 року за п. «а», п. «г», п. «і» ст. 93, ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 229-6, ст. 69, ст. 42 КК України до довічного позбавлення волі у виправно-трудовій колонії суворого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 12.12.2000 року вирок відносно ОСОБА_6 в частині засудження за ч. 1 ст. 222 КК України скасовано та в цій частині на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, за відсутністю складу злочину закрито. В решті вирок залишений без змін, зазначено, що ОСОБА_6 слід вважати засудженим за ст. 69, п. «а», п. «г», п. «і» ст. 93, ч. 1 ст. 229-6 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.04.2001 року вирок Тернопільського обласного суду від 21.09.2000 року та ухвалу Верховного Суду України від 12.12.2000 року в частині призначеного ОСОБА_6 виду виправно-трудової колонії суворого режиму скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд.

Ухвалою Тернопільського обласного суду від 18.05.2001 року ОСОБА_6 призначено відбувати покарання у вигляді довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 .

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що законодавцем не визначено механізм та правові підстави зміни термінології, рішення суду, за яким ОСОБА_6 відбуває покарання набуло законної сили.

Крім того, вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про заміну слів «тюрма суворого режиму» виразом «виправна колонія максимального рівня безпеки» є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі та не впливають на відбуття засудженим покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність апеляційних доводів заявника щодо необхідності скасування оскаржуваної ухвали, оскільки відсутні правові та фактичні підстави для задоволення апеляційної скарги виходячи зі змісту доводів зазначених в ній

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,409, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4