Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/957/2023 Справа № 641/9912/21
УХВАЛА
02 серпня 2023 року Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, -
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 , у якій остання просить слідчого суддю зобов`язати правоохоронні органи внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення слідчим та дізнавачем Слобідського відділу поліції кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КПК України.
В обґрунтування заяви зазначено, що з 20.03.2018 р. слідчим Слобідського відділу поліції ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування за фактом вчинення відносно заявника ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Навесні 2021 року вказане кримінальне провадження було передано в провадження дізнавача ОСОБА_5 . Так, скаржник зазначає, що впродовж тривалого часу в ході проведення досудового розслідування кримінальне провадження двічі закривалося, не було встановлено осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено інших обставин кримінального правопорушення. Відтак, скаржник вважає, що слідчий та дізнавач на протязі 3 років зловживають своїми службовими обов`язками, та в їх діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. 10.11.2021 року ОСОБА_3 звернулася до Слобідської окружної прокуратури м. Харкова із заявою про внесення відомостей до ЄРДР за фактом зловживання слідчим та дізнавачем своїми службовими обов`язками, у чому їй було відмовлено. 11.01.2022 року заявник повторно звернулася до прокуратури із зазначеною заявою, проте їй повторно було відмовлено у задоволенні заяви.
Ухвалою слідчого судді від 24.01.2022 року заяву ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР повернуто заявнику, та роз`яснено право повторного звернення в порядку КПК України.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.06.2023 року ухвалу слідчого судді від 24.01.2022 року скасовано, та зазначено, що слідчий суддя, замість того, щоб перевірити наведені в заяві доводи скаржника про обставини вчиненої бездіяльності слідчим шляхом опитування скаржника та забезпечення його права надавати докази, без повідомлення осіб, не з`ясувавши усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення вказаного питання, не надавши можливості заявнику подати у судовому засіданні докази на підтвердження своїх доводів, прийняв рішення про повернення скарги на протиправну бездіяльність посадових осіб зазначивши, що скаржником не було зазначено правоохоронний орган.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі, в якій зазначила, що перебуває за кордоном, не має можливості з`явитися в судове засідання та взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Так, положення п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Разом з цим, частиною 1 статті 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Відповідно положень ч.1 ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Склади злочинів та відповідні їх ознаки визначені в диспозиціях окремих статей Особливої частини Кримінального кодексу України.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Відповідно до п.1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.
Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Разом з тим зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.
З огляду на вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).
Крім того, скасовуючи ухвалу слідчого судді колегія суддів Полтавського апеляційного суду наголосила, що слідчий суддя повертаючи скаргу, не допитав заявника, не дав останній можливості у судовому засіданні надати докази на підтвердження своїх доводів.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.
Однак, заявник ОСОБА_3 просила розглянути скаргу за її відсутності.
Кримінальний процесуальний кодекс України не містить конкретної вказівки слідчому судді на те, яким чином необхідно діяти в разі неявки на розгляд скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування особи, яка подала скаргу.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 22 КПК України).
В судове засідання з розгляду скарги заявник не з`явилась, доказів обґрунтованості своїх вимог не надала.
Так само і матеріали скарги не містять жодних доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається заявник в своїй скарзі.
Разом з тим, кримінальне провадження, відповідно до норм ст.8 КПК України, здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Засада верховенства права є загальнообов`язковою нормою кримінального провадження найвищого рівня, оскільки вона охоплює не лише провадження в справах про вчинення кримінальних правопорушень, а й сучасний правопорядок України в цілому, її дія поширюється на всі органи державної влади, їх службових осіб у всіх сферах діяльності - нормотворчій, правоохоронній, правозастосовчій.
Частина 1 ст. 8 Конституції України констатує, що в Україні визнається і діє принцип (засада) верховенства права. Тож ця засада має конституційний характер і за своїм змістом охоплює комплекс національних інститутів, правових механізмів та процедур, які є обов`язковими для того, аби особа мала можливість захистити свої права, свободи і законні інтереси від сваволі з боку держави (її органів і службових осіб) та зберегти свою гідність.
Відповідно до ч.1 ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 тавід14 липня 2021 року№ 1-р/2021зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.
Також ч.5 ст.10,п.4 ч.1 ст.92 Основного Закону України трегламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.
Відповідно до ст. 1Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної`від25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, ау ч. 6ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Частинами 1, 2 ст.14передбачено, що усудах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
При цьому за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від2 червня 2016 року № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.
У ч.1 ст.29 КПК України теж регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.
Тобто згідно з Конституцією України, КПК України і зазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову. Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.
Викладене узгоджується, зокрема, з Рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.
При цьому процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме слідчому судді, суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених недержавною мовою. Переклад таких документів надає можливість слідчому судді чи суду з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання нею передбачених КПК вимог щодо змісту документа і його додатків, адже право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (п. 37 рішення Європейського Суду з прав людини від18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06)).
Таким чином, при оскарженні дій чи бездіяльності органу досудового розслідування, в порядку ст.303 КПК України,скарга має бути викладена українською мовою чи в перекладі на державну мову, що надасть суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити обставини викладені у ній.
Подана ОСОБА_3 скарга, яка викладена іноземною мовою, є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом, оскільки слідчий суддя позбавлений можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 306, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвалу слідчого судді, яка була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, може бути оскаржено в п`ятиденний строк з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1