Справа № 591/4661/23
Провадження № 1-кс/591/2105/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 від 13.04.2023 про закриття кримінального провадження №0000146,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся із зазначеною скаргою, яку мотивував тим, що оскаржувана постанова слідчого у кримінальному проваджені №0000146, є незаконною та необґрунтованою, має істотні порушення вимог чинного законодавства, а тому, на його думку, підлягає скасуванню. Також, посилався на те, що слідчим ТУ ДБР при проведенні досудового розслідування не було дотримано положення ст. 9 КПК України щодо повноти, всебічності та об`єктивності в дослідженні обставин кримінального провадження, а тому постанова про закриття, є передчасною.

Представник скаржника надіслав суду заяву про розгляд скарги без його участі, а також - підтримав вимоги поданої скарги.

Слідчий у поданій заяві просив відмовити у задоволенні скарги, вважаючи винесену постанову законною та обґрунтованою.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України у зв`язку з неприбуттям в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження №0000146, слідчий суддя дійшов таких висновків.

З наданих матеріалів вбачається, що четвертим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000146, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

У вказаному провадженні 13.04.2023 слідчим четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_3 прийнято рішення, а саме винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яку скаржник просить скасувати через неповноту проведеного досудового розслідування та невідповідності висновків дійсним обставинам.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України, а також ст.92 КПК України на слідчого покладено обов`язок всебічно, повно і неупереджено досліджувати обставини кримінального провадження, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК, а також обов`язок надавати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно п.2 ч.1ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В даному випадку вважаю, що слідчим під час проведення досудового розслідування вказані вимоги КПК України дотримані.

Так, відомості до ЄРДР за №0000146 було внесено за заявою командира військової частини НОМЕР_1 за фактом того, що військовослужбовець вказаної військової частини сержант ОСОБА_4 в умовах воєнного стану без поважних причин 10.03.2022 не прибув до Національного військово-медичного клінічного центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в м.Київ для проходження ВЛК, до військової частини не повернувся та відсутній на даний час. Попередня кваліфікація ч.5 ст.407 КК України.

Об`єктом злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, - є порядок проходження військової служби.

З об`єктивної сторони вказаний злочин полягає у діях, які мають у тому числі таку форму прояву, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану.

Питання про поважність причин нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу при звільненні з частини, при призначенні, переведенні, з відрядження, з відпустки або з лікувального закладу є питанням факту, яке входить до компетенції органу дізнання, слідчого, прокурора та суду і вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

Поважними причинами, при цьому, можуть бути: перешкоди у сполученні, хвороба військовослужбовця, пожежа або стихійне лихо, що трапилися в сім`ї військовослужбовця, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї або осіб, на вихованні яких він перебував та інші надзвичайні обставини, якщо причини підтверджені відповідними документами.

Суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 є військовослужбовець.

З суб`єктивної сторони злочин характеризується прямим умислом.

Питання придатності особи до військової служби та її осудності, як передумови вини, мають різні критерії, а тому судова практика дає такі варіанти, згідно з якими військовослужбовець на час вчинення злочину може бути одночасно: 1) придатним до військової служби та осудним; 2) осудним, але непридатним до військової служби внаслідок захворювання, яке отримано ним під час її проходження (або під час ухилення від неї) і яке не знаходилося в причинному зв`язку з його ухиленням від служби; 3) осудним, але непридатним до військової служби внаслідок захворювання, яке отримано ним під час її проходження і знаходилось у причинному зв`язку з його ухиленням від неї; 4) осудним, але незаконно призваним внаслідок непридатності до військової служби за станом здоров`я чи за віком; 5) неосудним, але придатним до військової служби; 6) неосудним і непридатним до військової служби.

При цьому, якщо ухилення від служби непридатної для неї особи зумовлено хворобою, яка отримана під час проходження служби і перебуває у причинному зв`язку з таким ухиленням, воно не повинно породжувати юридичної відповідальності, оскільки свідчить про відсутність вини в діях такої особи. Неможливість виконувати загальні і спеціальні обов`язки щодо військової служби внаслідок хвороби взагалі виключає винність особи у вчиненні військового злочину.

Що стосується призову на військову службу особи, непридатної до неї за станом здоров`я або за віком, то ця обставина, незалежно від мотивів ухилення такої особи від служби, є безумовною підставою для визнання її незаконно призваною і свідчить про відсутність в її діях складу будь-якого військового злочину (відсутній суб`єкт).

В даному випадку, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, сержант ОСОБА_4 з 25.10.2021 року проходив військову службу по мобілізації за контрактом (строковим на 3 роки) у військовій частині НОМЕР_1 .

Також, під час досудового розслідування слідчим було з`ясовано, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та на підставі рапорту, 10.03.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ про вибуття ОСОБА_4 для проходження лікування до НВМКЦ «ГВКГ». В подальшому ОСОБА_4 у періоди: з 16.03.2022 по 29.03.2022, з 04.04.2022 по 11.04.2022, з 12.04.2022 по 09.05.2022, з 10.05.2022 по 27.05.2022 та з 30.05.2022 по 10.06.2022 перебував на лікуванні у різних медичних закладах, а згідно свідоцтва про хворобу №4031 від 12.08.2022, яке видано лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» ОСОБА_4 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

За вказаних обставин та встановлених відомостей, вважаю, що слідчий дійшов вірних висновків про те, що нез`явлення ОСОБА_4 вчасно на службу було зумовлено хворобою, і що неможливість виконувати обов`язки щодо військової служби внаслідок хвороби, тобто встановлений факт непридатності до військової служби, виключає винність особи у вчиненні військового злочину

І, відповідно, вірним та цілком законним та обґрунтованим є висновок слідчого про відсутність в діях ОСОБА_4 суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Тобто, постанова слідчого є обґрунтованою та законною і відсутні підстави для її скасування.

Враховуючи вищевикладене у задоволенні скарги військової частини на постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст.9, 303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги військової частини НОМЕР_1 на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 від 13.04.2023 про закриття кримінального провадження №0000146, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1