ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 389/525/19

провадження № 51-2451км20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року, якою повернуто його апеляційну скаргу на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено до 12:30 27 листопада 2022 року.

Вказану ухвалу ОСОБА_5 оскаржив в апеляційному порядку.

Суддя Кропивницького апеляційного суду на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження ухвалою від 17 жовтня 2022 року повернув апеляційну скаргу, оскільки така подана з пропуском встановленого строку.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і задовольнити апеляційну скаргу.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що копію ухвали місцевого суду він отримав 04 жовтня 2022 року, після чого у визначений строк оскаржив її в апеляційному порядку, а тому цей строк ним пропущений не був.

Позиції учасників у суді касаційної інстанції

Обвинувачений, захисник та прокурор підтримали вимоги касаційної скарги і просили оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Мотиви Суду

Колегія суддів (далі - Суд), заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Приписами ч. 1 ст. 412 КПК визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК), а забезпечення права на апеляційний перегляд справи віднесене законодавцем до основних засад судочинства (п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 14 Закону України від 2 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора або слідчого, а також право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

За правилами п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу обвинуваченому з тих підстав, що її було подано з пропуском встановленого ст. 395 КПК строку і клопотання про його поновлення заявник у скарзі не ставив.

Приймаючи таке рішення суддя апеляційного суду в ухвалі зазначив, що останнім днем оскарження ухвали місцевого суду є 04 жовтня 2022 року, однак апеляційну скаргу на це рішення обвинувачений подав 13 жовтня 2022 року з пропуском встановленого строку.

Однак такий висновок судді апеляційного суду не ґрунтується на вимогах закону.

Встановлена законом процедура визначення строків на оскарження судових рішень має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності. Тому для правильного обчислення цих строків важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку та обставин, що впливають на його перебіг і встановлення моменту його закінчення.

При вирішенні питання, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, передбаченого ст. 395 КПК строку апеляційного оскарження, слід чітко встановити початок перебігу цього строку та момент його закінчення.

Відповідно до положень пункту 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За правилами ч. 3 ст. 395 КПК для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

На час ухвалення рішення місцевого суду обвинувачений ОСОБА_5 перебував під вартою, а тому початок строку на його оскарження повинен обчислюватися з дня отримання останнім копії цього рішення.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що копію ухвали місцевого суду від 29 вересня 2022 року він отримав 04 жовтня 2022 року, а апеляційну скаргу на це рішення подав 06 жовтня 2022 року, на підтвердження чого долучив до касаційної скарги талон-підтвердження про відправку кореспонденції з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Вказане свідчить про те, що всупереч вимогам статей 395, 399 КПК суд апеляційної інстанції не встановив початок перебігу строку апеляційного оскарження, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про подачу апеляційної скарги з пропуском встановленого ст. 395 КПК строку.

Таким чином, при ухваленні оскаржуваного судового рішення суддя апеляційного суду не дотримався вимог пункту 1-1 ч. 2 та ч. 3 ст. 395 КПК, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки таке порушення перешкодило цьому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та є підставою для його скасування відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.

Тому наведені в касаційній скарзі обвинуваченого доводи є обґрунтованими.

Разом із тим, згідно з положеннями ст. 197 КПК термін дії ухвали слідчого судді або суду про продовження строку тримання особи під вартою у кримінальному провадженні обмежується цим строком, після закінчення якого в разі подання відповідного клопотання стороною обвинувачення слідчий суддя або суд знову вирішують питання про продовження цього запобіжного заходу в передбаченому законом порядку.

Як убачається з матеріалів провадження, в подальшому ухвалами Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської ОСОБА_5 неодноразово продовжувався обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Востаннє цей запобіжний захід ухвалою місцевого суду від 21 лютого 2023 рокуза клопотанням прокурора був продовжений йому до 21 квітня 2023 року.

З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що хоча оскаржувану ухвалу апеляційного суду і було постановлено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, її скасування з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції не зможе забезпечити відновлення прав та інтересів обвинуваченого, адже предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого суду термін дії якого сплинув і яке на даний час не має правового значення.

Відтак розгляд вказаної апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не зможе забезпечити виконання завдань кримінального провадження визначених кримінальним процесуальним законом.

Зважаючи на це касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року про повернення його апеляційної скарги на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2022 року без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3