Провадження № 1-кс/204/2676/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю та координації діяльності правоохоронних органів Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000339 від 01.06.2023 року, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю та координації діяльності правоохоронних органів Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000339 від 01.06.2023 року, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчими відділу розслідування злочинів сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області за процесуального керівництва прокурорів відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, органами, які ведуть боротьбу з організованою і транснаціональною злочинністю, та координації діяльності правоохоронних органів Донецької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000339 від 01.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. До моменту введення в дію на території України воєнного стану, юридична адреса та фактичне місце розташування СУ ГУНП в Донецькій області значилось за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86. Натомість, відповідно до п. 1 наказу начальника ГУНП в Донецькій області «Про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області» № 330 від 25.02.2022 «Покровське РУП ГУНП в Донецькій області визначено тимчасовим місцем несення служби особового складу ГУНП в Донецькій області». Таким чином, місце здійснення досудового розслідування перебуває в межах територіальної юрисдикції Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Відповідно до ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання та досудове слідство) в даному випадку є слідчі підрозділи органів внутрішніх справ, що розташовуються на території м. Покровська (колишній Красноармійськ) Донецької області, у зв`язку з чим є достатні підстави для звернення з даним клопотанням саме до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Проте, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.04.2022 № 17/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у зв`язку з чим вказане клопотання необхідно спрямувати до згаданого вище суду.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.05.2023 року в денний час доби ОСОБА_4 перебувала вдома, за адресою: АДРЕСА_1 . В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди. Про свій злочинний умисел ОСОБА_4 розповіла ОСОБА_5 , та в ході телефонної розмови запропонувала останній вчинити одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, на що ОСОБА_5 погодилась. Далі, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 вступивши в злочинну змову, з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та діючи групою осіб в порушення наведених вимог законодавства, з прямим умислом, з корисливих намірів, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинили одержання неправомірно вигоди для себе, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, за наступних обставин. З метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих намірів, попередньо погодивши свої дії із ОСОБА_5 , 31 травня 2023 року приблизно о 11 годині 30 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , під час зустрічі з ОСОБА_6 , запевнила останнього, що зможе здійснити вплив в інтересах ОСОБА_6 на прийняття рішення посадовими особами органу державної реєстрації актів цивільного стану, за умови передачі їй неправомірної вигоди в розмірі 270 000 гривень, пояснивши, що вказані дії необхідні для укладання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (яка відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №367763 є інвалідом 2 групи). В ході розмови, ОСОБА_4 , запевнила ОСОБА_6 , що укладання шлюбу з ОСОБА_7 , яка являється інвалідом 2 групи, необхідне для перетину ним державного кордону України в умовах воєнного стану. При цьому, зазначивши, що в іншому випадку виїхати за межі території України він не зможе. Згідно п.1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»: Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Крім того, відповідно до п.3 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Відповідно до п.4 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»: Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану є державним службовцем. Оплата праці працівника відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, а також інших надбавок згідно із законодавством. За виконання визначених цим Законом функцій працівники відділу державної реєстрації актів цивільного стану одержують винагороду в розмірі та порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями Примітки 1 до ст. 364 Кримінального кодексу України працівники Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області, уповноважені на реєстрацію шлюбу є службовими особами. В свою чергу, усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_4 . 01.06.2023 ОСОБА_6 звернувся до працівників правоохоронного органу з відповідною заявою про вчинення злочину. З цього часу, ОСОБА_6 діяв підконтрольно на викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 , спрямованої на вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди від ОСОБА_6 за вчинення дій в інтересах ОСОБА_6 щодо оформлення посадовими особами відділу державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції документів, необхідних для перетину останнім державного кордону України, в умовах воєнного стану. Так, 05.06.2023 приблизно о 19 год 00 хв ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, попередньо погодивши свої дії із ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Костянтинівка Донецької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення, в ході спілкування через месенджер запевнила ОСОБА_6 , що зможе здійснити вплив в інтересах останнього на прийняття рішення посадовими особами відділу державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України, за умови передачі їй неправомірної вигоди в розмірі 270 000 гривень, пояснивши, що вказані дії необхідні для укладання шлюбу ОСОБА_6 із ОСОБА_7 (яка відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №367763 є інвалідом 2 групи). В ході розмови, ОСОБА_4 , запевнила ОСОБА_6 , що укладання шлюбу з ОСОБА_7 , яка являється інвалідом 2 групи, необхідне для перетину ним державного кордону України в умовах воєнного стану. При цьому, зазначивши, що в іншому випадку виїхати за межі території України він не зможе. Після цього, 24.07.2023 близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_5 , перебуваючи у нежитловому приміщенні адміністративної будівлі Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області, розташованому за адресою: Донецька обл., Краматорський район, м.Новодонецьке, вул.Благовісна буд. 3, діючи умисно, групою осіб, підтвердили свої наміри спрямовані на спрощення та прискорення процедури одруження ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , та пообіцяли останньому, користуючись своїм статусом, вплинути на прийняття рішення начальником Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області ОСОБА_8 , яка відповідно до своїх повноважень безпосередньо уповноважена на укладання шлюбів, при цьому повідомивши, що для цього їм потрібно передати неправомірну вигоду в сумі 270 000 (двісті симдесят тисяч) гривень готівкою. Після цього, того ж дня, приблизно о 11 год. 40 хв. ОСОБА_6 передав грошові кошти, які були вручені йому співробітниками поліції під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, в сумі 270 000 (двісті симдесят тисяч) гривень готівкою ОСОБА_4 , в якості неправомірної вигоди, як того забажали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вказаний факт злочинної діяльності задокументовано слідчим в рамках кримінального провадження № 0000339 від 01.06.2023 за ч. 3 ст. 369-2 КК України. 24.07.2013 гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 були затримані в порядку ст. 208 КПК України. Крім того, 24.07.2023 у зв`язку із невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням майна (заздалегідь ідентифікованих грошових коштів) до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи, у період часу 12 годин 05 хвилин до 15 годин 43 хвилин старшим слідчим СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_9 , у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, було проведено обшук автомобілю марки KIA державний номер НОМЕР_1 , метою якого було виявлення та фіксації відомостей щодо злочинної діяльності ОСОБА_4 , а саме відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення, грошових коштів добутих злочинним шляхом (предмету злочину), документів, чорнових записів, мобільних телефонів, які матимуть доказове значення у кримінальному провадженні. На час проведення обшуку зазначеного автомобілю в салоні перебувалим гр. ОСОБА_10 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_11 .. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 автомобіль марки KIA державний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_10 . В ході проведеного 24.07.2023 обшуку транспортного засобу «КІА CERATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 між передніми сидіннями у підлокотнику виявлено та вилучено: грошові кошти у розмірі 3 000 (три) тисячі гривень купюри номіналом 1000 (тисяча) гривень серія та номер: БК 0788151, БК 9836182, АИ 0815430. Постановою слідчого від 24.07.2023 перелічені вилучені грошові кошти визнані речовими доказами. На теперішній час у сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що вилучені під час вказаного вище обшуку грошові кошти мають значення для подальшого досудового розслідування, можуть бути використані у якості доказів у кримінальному провадженні. Згідно вимог п. 7 ст. 236, п. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, які не відносяться до предметів, вилучених законом із обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Відповідно до положень ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Згідно положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Таким чином, з урахуванням обставин кримінального провадження, грошові кошти у сумі 3 000 гривень вилучені при проведенні обшуку 24.07.2023 в період часу з 12 год. 05 хв. по 15 год. 43 хв. та які визнані речовими доказами, відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України через те, що були об`єктом кримінально протиправних дій у кримінальному провадженні. Зазначені грошові кошти мають доказове значення у кримінальному провадженні. Саме грошові кошти в сумі 3 000 гривень, вилучені при проведенні обшуку автомобілю марки KIA державний номер НОМЕР_1 , були вручені гр. ОСОБА_6 з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_4 , відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 24.07.2023. З урахуванням викладеного, з метою збереження вищевказаних речей-документів, в якості речових доказів та забезпечення завдань кримінального провадження в цілому, необхідно накласти на них арешт, оскільки вказані грошові кошти є предметом вчинення злочину, доказом злочину. Таким чином, є достатньо підстав вважати, що зазначені речові докази можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, знищені, перетворені чи відчужені, що може перешкодити кримінальному провадженню. Арешт вказаних грошових коштів, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, пов`язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, а також використання вказаних речей в якості речового доказу. У разі відмови у задоволенні даного клопотання слідство буде позбавлено можливості встановити об`єктивну істину по кримінальному провадженню, та унеможливить довести вину протиправної діяльності причетних осіб. На підставі викладеного, прокурор звертається до суду з даним клопотанням та просить проводити розгляд справи на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Від прокурора надана заяв а, про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання про арешт майна на підставі ч.2 ст.172 КПК України.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 24.07.2023 року, визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000339, наступне майно, а саме: грошові кошти у розмірі 3 000 (три) тисячі гривень купюри номіналом 1000 (тисяча) гривень серія та номер: БК 0788151, БК 9836182, АИ 081543.

Враховуючи зазначені підстави, згідно зі ст.98 КПК України, вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування.

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, у зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 110,131-132, 170-171,309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю та координації діяльності правоохоронних органів Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000339 від 01.06.2023 року, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на: грошові кошти у розмірі 3 000 (три) тисячі гривень купюри номіналом 1000 (тисяча) гривень серія та номер: БК 0788151, БК 9836182, АИ 081543.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1