Справа № 750/4820/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/442/23
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Чернігові матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника-адвоката - ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2023 року обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 12 червня 2023 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України. В даному випадку, продовження тримання під вартою не обґрунтовано належними і допустимими доказами. Звертає увагу, що слідчим суддею не було взято до уваги, те що ОСОБА_9 було подано заяву про закриття кримінального провадження щодо її чоловіка - ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 129 КК України, з тих підстав, що вони вирішили конфлікт самостійно, примирилися, жодних претензій вона до нього не має, відвідує його у «Чернігівському СІЗО», носить продукти харчування. В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_9 просила застосувати до свого чоловіка ОСОБА_10 домашній арешт. Також було запропоновано відбування домашнього арешту за місцем реєстрації ОСОБА_10 , де проживають його батьки. Звертає увагу, що ОСОБА_10 допомагав органам досудового слідства, добровільно брав участь в усіх слідчих діях, жалкує з приводу вчиненого та не має на меті переховуватися. Зазначає, що прокурор в клопотанні взагалі не наводив фактів які б підтверджували, що інший жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам. Також зазначає, що ОСОБА_10 має фактичне та постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, користується повагою у сусідів та друзів.

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_9 пояснила, що за цей час чоловік змінився і, що ця подія була уроком на все життя, а також те, що вона подала заяву про примирення. Вважає, що домашній арешт буде доцільним ОСОБА_10 в с. Количівка з батьками.

Свідок ОСОБА_11 вказав, що він гарантує забезпечення обмежень щодо арешту ОСОБА_10 в с. Количівка.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.02.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18.04.2023 року.

За змістом ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

За таких підстав даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги захисника в частині даних, які характеризують особу підозрюваного, а саме, те що ОСОБА_10 має фактичне та постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, користується повагою у сусідів та друзів, а також те, що він примирився із своєю дружиною ОСОБА_9 , яка не має до нього претензій, хоча й заслуговують на увагу, однак в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні і самі по собі, без врахування наявності ризиків, в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4