Провадження 1-в/193/77/23
У Х В А Л А

іменем України

07 червня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

14.03.2023 на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.

Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив його задовольнити, зазначив, що він відбув необхідний строк для звернення до суду з відповідним клопотанням і має підстави для такого звільнення, оскільки перебуваючи у місцях позбавлення волі належні висновки зробиві до скоєних злочинів ставиться критично.

Захисник ОСОБА_6 клопотання засудженого підтримав та просив звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, оскільки останній заслуговує на таке звільнення.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 у судовому засіданні своєї позиції щодо заявленого клопотання засудженого не висловив, при цьому вказав, що засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, має низку стягнень, подекуди допускає не тактовну поведінку з працівниками адміністрації установи. Засуджений за станом здоров`я не працює, але у відділенні, де він відбуває покарання, слідкує за порядком та у разі потреби прибирає приміщення. Працівники установи вживають всіх належних заходів для виправлення засудженого, зокрема засуджений 5 разів заохочувався, але він після цього все рівно порушував режим утримання. Зазначив, що засуджений важко піддається виправленню.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській ВК-45 за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.02.2014 за яким його засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі.

Згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 на підставі ч. 5 ст.72 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 15.04.2013 по 21.03.2014, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 15.04.2013, кінець строку: 10.05.2025.

Станом на 07.06.2023 засуджений фактично відбув визначені п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України 3/4 призначеного судом строку покарання (9 років і 9 місяців).

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.

Зокрема засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 17.04.2013, коли утримувався ще у Харківському слідчому ізоляторі. У названій установі тимчасового тримання засуджений характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 1 стягнення.

З 25.04.2014 ОСОБА_5 став відбувати покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)», де за увесь час відбування покарання характеризується негативно. І як встановлено з матеріалів особової справи засудженого, останній 5 разів заохочувався правами начальника установи, водночас він має 13 стягнень за порушення режиму утримання, з яких два до цього часу не погашені.

Згідно характеристики, долученої до справи, за станом здоров`я засуджений ОСОБА_5 не працездатний, є інвалідом І групи, тому до роботи на виробничих майстернях установи не залучався. З персоналом установи не тактовний та не ввічливий. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у задовільному стані, але лише під контролем адміністрації, сам не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного випливу «Правова просвіта». Рідних та близьких людей не має, соціально-корисні зв`язки ні з ким не підтримує. Засуджений перебуває на профілактичному обліку, як схильний до суїциду. До установи надійшов виконавчий лист на суму 9391,91 грн. але засуджений його не сплачує.

Окрім іншого, досліджуючи матеріали клопотання засудженого, встановлено, що ОСОБА_5 до цього засудження раніше вже тричі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення й інших кримінальних правопорушень.

Вивчаючи поведінку ОСОБА_5 під час відбуття нинішнього покарання, суд не вбачає сталої позитивної динаміки у виправленні засудженого, оскільки 5 заохочень засудженого за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці (17.07.2017, 12.07.2018, 20.01.2020, 13.07.2022 та 11.10.2022) у порівняні з 13 стягненнями за порушення режиму утримання не можуть свідчить про виправлення засудженого. При цьому варто зауважити, що більшість дисциплінарних порушень, які доупустив ОСОБА_5 пов`язані з його неналежною поведінкою, яка полягала у нецензурній лайці, нетактовній, в т.ч. буйній поведінці, погрозою фізичною розправою на адресу інспекторів та медичних працівників установи. Після останнього свого заохочення, що мало місце 11.10.2022, засуджений отримав два стягнення (28.02.2023 та 02.03.2023), які на час розгляду клопотання в установленому порядку не погашені.

Суд відзначає, що хворобливий стан здоров`я засудженого справді може перешкоджати йому працювати, тоді як праця в умовах колонії, у разі сумлінного її виконання, може заохочуватися адміністрацією і є однією з головних чинників умовно-дострокового звільнення.

Проте суд водночас зауважує, що навіть за неможливості працювати, засуджений повинен дотримуватися елементарного порядку режиму утримання, що є також одним з головних критеріїв для звільнення від відбування покарання зі згаданих підстав.

Однак, засуджений ОСОБА_5 будучи не залученим до праці в установі, 13 разів допускав порушення режиму утримання, що безумовно не свідчить про його виправлення.

З огляду на наведене, зважаючи на те, що за вироком суду ОСОБА_5 хоч і відбув 3/4 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, які б вказували на сумлінну поведінку засудженого і те, що ставленням до праці він довів своє виправлення, тому на час розгляду відповідного клопотання останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Крім того, у матеріалах справи мається комісійний висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 згідно якого із урахуванням аналізу критаріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений, набравши лише 14 балів з мінімально необхідних 61, вважається таким, що не став на шлях виправлення (не довів своє виправленя).

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

У зв`язку з неявкою усіх учасників судового провадження, фіксація оголошення повного тексту цієї ухвали 08.06.2023 звукозаписувальними технічними пристроями не здійснювалася.

Суддя ОСОБА_1