Справа № 465/2986/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/153/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Франківського районного суду м.Львова від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченим у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили ухвалено вважати продовженим.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 22.04.2022р.

Цивільний позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПП «Мережа Сервіс Львів» по 564 грн. 77 коп. у загальній сумі 1129 грн. 55 коп.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, раніше судимі і судимість за попередніми вироками на час інкримінованих їм дій та розгляду справи судом, в силу ст. 89 КК України, не знята.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як особи внутрішньо переміщені до м. Львова із територій де велись бойові дії, були забезпечені житлом та соціальними допомогами, передбаченими на цей випадок Національним законодавством, тобто розуміли, що живуть у період воєнного стану.

Проте, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи неодноразово судимими за злочини проти власності, і, судимість за які не знята, 17 квітня 2022 року близько 12 год. 43 хв., усвідомлюючи, що в Україні діє воєнний стан, пов`язаний з неоголошеною росією війною проти України та її агресією до українських громадян, оскільки самі стали жертвами цієї війни, за попередньою змовою в групі осіб, перебуваючи в приміщенні магазину «Близенько» (ПП «Мережа - Сервіс Львів»), що знаходиться на площі Кропивницького, 7/8 у м. Львові, маючи прямий, спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви та попередньо розподіливши між собою ролі, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрали із полиць торгових стелажів магазину «Близенько» майно (товар), що належало ПП «Мережа-Сервіс Львів», а саме: свинину тушковану «Тернопільський м`ясокомбінат», ск/б 500 г., в кількості 4 штуки та вартістю по 61,40 грн. кожна; шоколад «Мілленіум Голд» молочний цілий горіх, вагою по 100 г., в кількості 4 штуки та вартістю по 26,55 грн. кожна, які ОСОБА_7 помістив у сумку - рюкзак, що знаходився за плечами ОСОБА_8 , в той час, як останній, закриваючи своїм тулубом, прикривав дії ОСОБА_7 від можливості бути побаченим сторонніми особами, спостерігаючи по сторонах щоб не бути викритими.

Продовжуючи свої дії на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_7 взяв з полиць торгових стелажів та заховав собі під куртку товар у вигляді: шоколаду « Світоч Ексклюзив чорний з імбиром та цедрою лимона» вагою 100 г., в кількості 2 плитки та вартістю по 30,95 грн. кожна; шоколаду «Міллленіум Фейворіт 99% чорний» вагою 100 г., в кількості 2 плитки та вартістю 36,60 грн. кожна; шоколаду «Лакі Дей молочний з молочною начинкою» вагою 100 г., в кількості 3 плитки та вартістю 24,95 грн. кожна. Після чого вони, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , пройшли через касу не вживаючи заходів для оплати та не оплативши товару, покинули приміщення магазину. Заволодівши вказаним товаром безоплатно, шляхом таємного викрадення, обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 завершили свій умисел на таємне викрадення вказаного вище чужого майна, чим заподіяли ПП «Мережа Сервіс Львів» матеріальної шкоди на суму 561 гривень 75 копійок.

Крім цього, у цей же день, тобто 17 квітня 2022 року, близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Близенько» (ПП «Мережа - Сервіс Львів»), що знаходиться на площі Кропивницького, 7/8 у м. Львові, маючи прямий спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви та попередньо розподіливши між собою ролі за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи, що в Україні діє воєнний стан, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу до полиць торгових стелажів з товаром, таємно викрали з них товар, а саме: каву « Якобз Монарх Класік», мелена, вагою 450 г. в кількості 2 пачки та вартістю по 125,25 гривень кожна; каву «Якобз Монарх», розчинна, вагою 95 г. в кількості 2 пачки та вартістю по 89,70 гривень кожна; каву «Жокей Імперіал», розчинна, вагою 95 г. в кількості однієї пачки та вартістю 60,25 гривень; каву «Якобз Монарх», розчинна, вагою 100 г. в кількості 1 пачки та вартістю 77,65 гривень, а всього взяли з полиць товару на суму 567 гривень 80 копійок. Крадіжку вчинили шляхом таємного поміщення товару ОСОБА_7 у сумку - рюкзак, що знаходився за плечами ОСОБА_8 , котрий у свою чергу, спостерігав за навколишньою обстановкою щоб не бути поміченими і викритими, для чого своїм тулубом прикривав дії ОСОБА_7 , заступаючи його від поля зору працівників магазину чи сторонніх осіб.

У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли із вказаним товаром до кас де ОСОБА_7 зімітував покупку, оплачуючи взяту ним пляшку води, а у цей час ОСОБА_8 з неоплаченим товаром у рюкзаку пройшов повз касу не оплативши товару, що знаходився у нього в рюкзаку та почергово, спочатку ОСОБА_8 , а за ним ОСОБА_7 покинули приміщення магазину.

Заволодівши вказаним товаром у безоплатний спосіб, тобто шляхом таємного викрадення, обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 завершили свій умисел на таємне викрадення чужого майна, чим заподіяли ПП «Мережа Сервіс Львів» матеріальної шкоди на суму 567 гривень 80 копійок

Всього за двома епізодами крадіжки, заподіяли шкоди ПП «Мережа Сервіс Львів» на суму 1 129 грн. 55 коп.

Вказані вище дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були викриті працівниками магазину шляхом перегляду записів з камер відео спостереження за 17 квітня 2022 року, а останнього, тобто ОСОБА_8 , затримано 20 квітня 2022 року коли той перебував у цьому ж магазині працівниками магазину, які упізнали в ньому одного з осіб, що зафіксовані на відео від 17 квітня 2022 року під час крадіжки товару.

Такі дії обвинувачених кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, повторно.

На вказаний вироку суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 та ухвалити новий вирок, з огляду на те, що ОСОБА_7 не скоював інкримінований йому злочину. Захисник покликається, що висновки місцевого суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими судом доказами та містять суперечності. Допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що ОСОБА_7 , який свою вину у вчиненні крадіжки не визнав, вважає, що докази його причетності до даного злочину здобуті незаконним шляхом і сфальсифіковані. ОСОБА_7 ще під час затримання пояснив, що знаходився за місцем свого проживання, оскільки хворів і нікуди не виходив, однак його алібі перевірено не було. Звертає увагу, що ОСОБА_7 незаконно було затримано, обрано запобіжний захід. При несанкціонованому обшуку, під час його незаконного затримання, не було виявлено товару, який вважався викраденим. Крім цього, затримання і обшук проведено без захисника. Також обвинуваченому не було вручено підозру у скоєнні правопорушення. Його допит проводився в якості свідка, він не був ознайомлений з матеріалами справи.

Звертає увагу, що при ухваленні оскаржуваного вироку не взято до уваги результати розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 від 23.08.2022 року за ст. 365 КК України, відомості про яке було внесено за заявами обвинувачених про неправомірні дії працівників поліції під час затримання і проведення розслідування у справі. Захисник вважає, що суд безпідставно врахував, що ОСОБА_7 раніше судимий і судимість за попередніми вироками не знято, оскільки докази цього відсутні. Крім цього, стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази, які встановлюють наявність фактів відсутності товару, а також його крадіжки. Взагалі не доведено втрати потерпілим товару, який вважається викраденим.

Також захисник покликається, що диск із записом з камер відеоспостереження не ідентифікований, немає інформації про номер носія і взагалі на ньому відсутня будь яка інформація, походження відеозапису також не встановлено, з відповідним клопотанням до слідчого суддів орган досудового розслідування не звертався. При цьому, суд надав право стороні обвинувачення надати інший диск, при перегляді якого встановлено розбіжності у зовнішності особи, яка зображена, від ОСОБА_7 , зокрема на відеозображеннях у особи відсутній шрам на правій брові шириною 10 мм, який є у ОСОБА_7 , є різниця у вигляді брів, обличчя, тощо. Зазначає, що клопотання сторони захисту про визнання вказаних доказів недопустимими залишено місцевим судом без розгляду. Вказує, що відсутність відеозапису на диску підтверджує заяву ОСОБА_7 про порушення його процесуальних прав під час завершення досудового розслідування у частині ненадання йому можливості ознайомитись з усіма матеріалами провадження.

Захисник покликається, що обвинувачені перебували у судових засіданнях в одязі, яким їм було повернуто після вилучення і у якому їх було затримано, однак цей одяг не збігається із одягом осіб, зображених на відеозаписах з камер відео нагляду із магазину. Крім цього у ОСОБА_12 було вилучено рюкзак сірого кольору, однак при огляді у судовому засіданні вилученого рюкзака з`ясовано, що до матеріалів справи долучено рюкзак коричневого кольору. Звертає увагу на безпідставність висновків суду про те, що ОСОБА_7 зімітував покупку, оплативши взяту ним пляшку води, оскільки докази цього відсутні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , покликаючись на незаконне та безпідставне засудження, просить розібратись у справі і винести законне рішення. Заперечує свою причетність до скоєння інкримінованого йому злочину. Вказує, що на час вчинення крадіжки хворів і в жодному магазині не був. Стверджує, що був затриманий незаконно і з 20.04.2022р. до 22.04.2022р. його тримали у поліції незаконно, у зв`язку із чим він подав заяву до ДБР на незаконні дії працівників поліції, яку було зареєстровано, однак ні ДБР, ні суд не відреагували на це.

Вказує, що було грубо порушено його право на захист, жодна підозра йому вручена не була, не ознайомлено його у повному обсязі з матеріалами кримінального провадження. Не було складено жодного протоколу про затримання і взяття його особистих речей. Наголошує, що суд не взяв до уваги, що його примусили підписати документи та показати, що він вкрав пачку кави. Вважає, що надане прокурором відео є недійсним і він немає до нього жодного відношення. Місцевий суд не встановив чи це відео є дійсним, експертизи не проводились. Зазначає, що допитані у суді свідки підтвердили, що ніколи його не бачили, ніякого товару у нього не вилучали, в магазині його ніхто не бачив та не затримував.

Просить взяти до уваги, що місцевий суд не встановив чи був товар викрадений, інвентаризація не проводилась. Звертає увагу, що він неодноразово просив допитати людей, які з ним проживали, а також дослідити відео з камер спостереження за місцевим проживання для з`ясування чи покидав він місце проживання у день крадіжки, однак цього зроблено не було.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржуваний вирок ухвалено на підставі оцінки недопустимих доказів.

Вказує, що протокол огляду місця події від 20.04.2022р. не відповідає вимогам КПК України, оскільки у такому не зазначено відомості про технічні характеристики цифрового фотоапарата, який згідно протоколу застосовувався, та носія інформації. Всупереч вимогам ч. 3 ст. 107 КПК у матеріалах кримінального провадження відсутні оригінальні примірники технічних носіїв інформації, на яких зафіксовано проведення даної слідчої дії. Відсутні підписи осіб, що брали участь у проведенні даної слідчої дії, про роз`яснення їм права бути ознайомленим про застосування технічних засобів фіксації, умови та порядок їх використання.

Графа «Під час огляду застосовані технічні засоби:» даного протоколу не заповнена.

Вказує, що протокол огляду предметів від 21.04.2022р., яким оглядався рюкзак сірого кольору не відповідає його клопотанню слідчому про долучення до матеріалів кримінального провадження рюкзака чорного кольору.

Згідно протоколу огляду предмету, речей від 21.04.2022р. (запис камер відеоспостереження), неможливо встановити який саме диск оглядався, оскільки доказ надавався свідком ОСОБА_13 , пізніше повторно на запит слідчого. З клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме відеозаписів з камер відеоспостереження магазину «Близенько», слідчий до слідчого судді не звертався, а тому згідно ст. 86 КПК України такі речові докази є недопустимі, так як отримані не в установленому КПК України порядку. Вважає, що з цих самих підстав слід визнати недопустимим доказом протокол огляду предметів від 03.05.2022р (запис камер відеоспостереження). Зазначає, що надані суду диски для дослідження як докази є неналежно упаковані, поміщенні у відкриті конверти, не скріплені підписами повноважними особами, відповідальними за проведення досудового розслідування. Органом досудового розслідування по даних відеозаписах не призначалися судові експертизи щодо встановлення технологічних властивостей відеофонограм (ознаки монтажу, порушення безперервності запису, стирання тощо). Також не призначалася портретна експертиза порівняння зображення осіб на відеозаписах із вільними зразками фото обвинувачених на предмет їх ідентичності. Крім цього, на одному із відеозаписів наявний голос особи, однак фоноскопічні експертизи щодо належності голосу обвинуваченим не провдились. При цьому, у ході досудового слідства ні оригінал запису, ні записуючий пристрій та їх місцезнаходження встановлено не було.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує, що є недопустимими доказами слідчі експерименти за його та ОСОБА_7 участю від 22.04.2022р., оскільки було незаконне затримання, і він та ОСОБА_7 з 20.04.2022р. до 22.04.2022р. незаконно утримувались у відділі поліції, де до них застосовувалось фізичне насильство, вони допитувались як свідки, що у подальшому стало основою для проведення слідчих експериментів. Вказує, що про дані факти внесено відомості ЄРДР. Покликається, що місцевим судом не враховано стан його здоров`я, згідно представленої довідки.

При апеляційному розгляді справи обвинувачені та їх захисники підтримали подані в інтересах обвинувачених апеляційні скарги, з наведених у них мотивів, та просили такі задоволити.

Прокурор заперечив апеляційні скарги обвинувачених та захисника, з огляду на безпідставність таких, зазначивши про законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

На переконання колегії суддів оскаржуваний вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, повторно.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Так, винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, стверджується:

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні місцевого суду зазначив, що працює в магазині «Близенько» за адресою : пл. Кропивницького, 7/8 у м. Львові. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знає з часу даного кримінального провадження. Вказав, що переглядав відеозаписи з камер відеоспостереження магазину та виявив, що 17 квітня 2022 року 2 чоловіки здійснили крадіжку товару, як це зазначено у його заяві та довідці про вартість викраденого товару. Ствердив, що 20 квітня 2022 року ще з одним працівником магазину, а саме ОСОБА_15 затримували ОСОБА_8 , як особу яку упізнали по відео від 17 квітня 2022 року. Пояснив, що він викликався до слідчого та надав слідчому носій з відеозаписом, скоріш за все на флеш носії, а може і на диску, не пригадує. Зазначив, що на вказаних носіях був запис саме з відеокамер магазину «Близенько», що на площі Кропивницького, 7/8 у м. Львові, відеозапис від 17 квітня 2022 року, скопійований ним, ОСОБА_14 , з відеокамер магазину та переданих працівникам поліції. Вказав, що заяву у поліцію про вчинення крадіжки 17 квітня 2022 року він подав після того як було переглянуто відео та затримано ОСОБА_8 ;

-показаннями свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні місцевого суду підтвердив, що 20 квітня 2022 року вони у двох з ОСОБА_14 затримували ОСОБА_8 , як особу, що за переглядом відеозапису з камер відеоспостереження магазину «Близенько» за адресою : АДРЕСА_1 , ще з одним чоловіком, як йому стало відомо ОСОБА_7 , 17 квітня 2022 року здійснили крадіжку товару з магазину;

-показаннями представника потерпілого ОСОБА_16 , який у судовому засіданні підтвердив, що допитані у суді свідки є працівниками магазину « Близенько», що належить ПП «Мережа Сервіс Львів» та знаходиться на площі Кропивницького, 7/8 у м. Львові. Зазначив, що факти, які повідомили суду свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , йому відомі ще до початку судового слідства, оскільки ОСОБА_17 консультувався у нього про порядок його процесуальних дій, у тому числі й копіюванню відеозапису від 17 квітня 2022 року. Вважає, що на відеозаписах знятих з камер відеоспостереження магазину саме ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ;

- даними заяв директора магазину «Близенько» (ПП «Маркет Сервіс Львів) № 117 ОСОБА_14 від 20.04.2022р. та 02.05.2022р. про вчинення 17 квітня 2022 року крадіжки товару з торгового залу магазину «Близенько», що за адресою: м. Львів, пл. Кропивницького, 7/8. Згідно даних заяв, до таки долучено довідки про вартість викраденого товару, видаткові накладні та записи камер відеонагляду (т. 1 а.с. 132, 133, 134, 144, 252 253, 254-255);

- даними витягу з ЄРДР № 0000206 від 20.04.2022 року про внесення відомостей щодо вчинення крадіжки з магазину «Близенько» 17 квітня 2022 року за заявою ОСОБА_14 ( т.1 а.с. 40);

- даним копій бухгалтерських та прихідно розхідних документів на товар магазину «Близенько» станом на 17 квітня 2022 року ( т.1 а.с. 260 272);

- даними протоколу огляду місця події від 20 квітня 2022 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких, місцем огляду події є торговий зал магазину «Близенько», що за адресою: м. Львів, пл. Кропивницького, 7/8 ( т. 1 а.с. 135 142);

- даними протоколу огляду предметів від 21 квітня 2022 року, відповідно до якого оглянуто добровільно надані ОСОБА_8 речі, а саме: рюкзак сірого кольору із вставкою у вигляді ромба по центру його верхньої частини, знизу правого краю наявна емблема з написом «Ieadhake»; кепка чоловіча сірого кольору із козирком чорного кольору та емблемою з надписом «BRKLYN NWYRK» чорного кольору у вигляді кола по центру; чоловічі джинсові штани синього кольору із вшитими кишенями позаду, із наявним на поясі чоловічим паском чорного кольору із пряжкою з металу сірого кольору; куртка чоловіча чорного кольору на застібці у вигляді блискавки з металу жовтого кольору; кросівки чоловічі чорного кольору із перешиттями з трикотажу та шкірозамінника, із шнурівками помаренчево-чорного забарвлення та підошвою білого кольору (т. 1 а.с. 147 152);

- даними протоколу слідчого експерименту від 22 квітня 2022 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 із долученим до нього відеозаписом даної слідчої дії, згідно яких ОСОБА_7 у присутності свого захисника ОСОБА_18 на місці події відтворив обставини вчинення ним крадіжки товару з магазину разом із ОСОБА_8 . Зокрема ОСОБА_7 , за участю статиста, показав як він у магазині брав товар із полки та клав у рюкзак, який знаходився на плечах ОСОБА_8 , який стояв до нього спиною (т.1, а.с. 246-249, 250);

- даними протоколу слідчого експерименту від 22 квітня 2022 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 із долученим до нього відеозаписом даної слідчої дії, згідно яких ОСОБА_8 у присутності свого захисника ОСОБА_11 на місці події відтворив обставини вчинення ним крадіжки товару з магазину разом із ОСОБА_7 . Зокрема ОСОБА_8 , за участю статиста, показав як ОСОБА_7 , знаходячись за його спиною, клав товар у рюкзак, який був на плечах у ОСОБА_8 (т.1, а.с. 242-245, 251);

- даними розписки ОСОБА_8 про отримання від слідчого належного йому одягу, а саме: куртки чорного кольору, джинсових штанів, кепки сірого кольору з чорним козирком, кросівок чорного кольору ( т. 1 а.с. 154);

- даним квитанції про здачу рюкзака у камеру зберігання речових доказі ( т. 1 а.с. 153);

- даними постанови від 21.04.2022р. про визнання одягу ОСОБА_8 та рюкзака сірого кольору речовими доказами (т. 1 а.с. 156);

- даними запиту слідчого до директора магазину «Близенько» про надання відеозаписів із камер відеоспостереження магазину за 17 квітня 2022 року по факту крадіжки (т. 1 а.с 235);

- даними відповіді керуючого магазином «Близенько», що адресою м. Львів, пл. Кропивницького, 7/8, ОСОБА_19 , згідно якого останній на запит слідчого надав диск відеозаписів із камер відеоспостереження магазину за 17 квітня 2022 року по факту крадіжки (т. 1 а.с. 236);

- даними протоколу огляду предмету, речей від 21.04.2022р. із фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто CD-R диск, наданий директором магазину «Близенько», що адресою м. Львів, пл. Кропивницького, 7/8, на якому містяться відеофайли, що підтверджують подію крадіжки за 17.04.2022р., зокрема, як обвинувачені 17.04.2022р. о 13:00 заходять у вказаний магазин, де ходять між рядами, обвинувачені знаходяться біля стелажу із кавою та чаями, де ОСОБА_8 повернувся задом до ОСОБА_7 і останній у цей момент поміщає каву із стелажа магазину у рюкзак, який є на плечах у ОСОБА_8 , після чого виходять із магазину не розрахувавшись за товар (т. 1, а.с. 237-239);

- даними постанови про визнання речовим доказом від 21.04.2022р., згідно якої вказаний диск визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні (т.1 а.с. 240-241);

- даними протоколу огляду предмету, речей від 03.05.2022р. із фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто DVD-R диск, наданий директором магазину «Близенько», що за адресою: м. Львів, пл. Кропивницького, 7/8, на якому містяться відеофайли, що підтверджують подію крадіжки за 17.04.2022р., зокрема, як обвинувачені 17.04.2022р. о 12:39 заходять у вказаний магазин та йдуть у сторону торгового залу, як ОСОБА_7 із стелажа бере свинину тушковану у банці та кладе таку у рюкзак, що на плечах ОСОБА_8 , як ОСОБА_7 бере плитки шоколаду та також кладе їх у рюкзак ОСОБА_8 , зображено як ОСОБА_7 бере плитки шоколаду та кладе їх у внутрішню кишеню своєї куртки, зображено як ОСОБА_7 на касі магазину розраховується за пляшку з рідиною, ОСОБА_8 проходить повз каси не оплативши за товар та виходить із магазину, за ним виходить ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 297 308);

- даними постанови про визнання речовим доказом від 03.05.2022р., згідно якої вказаний диск визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні (т.1 а.с. 296);

- даними протоколів копіювання (запису) електронних документів від 28.10.2022р. та 18.11.2022 року із дисками та покликанням на відеофайли ( т. 2 а.с. 98 103).

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що сукупність цих доказів повністю підтверджує вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованого їм злочину, оскільки такі не викликають сумнівів у своїй правдивості та є належними і допустимими.

На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які судом першої інстанції встановлені повно, та підтверджуються вищенаведеними доказами у своїй сукупності.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про відсутність у матеріалах справи доказів, які встановлюють факт крадіжки товару у магазині та факт втрати потерпілим товару, який вважається викраденим, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно матеріалів справи відомості про вчинення крадіжки із вказаного магазину було внесено до ЄРДР за вказаними вище заявами директора магазину «Близенько» ОСОБА_14 від 20.04.2022р. та 02.05.2022р. із долученими до них довідками про вартість викраденого товару та видатковими накладними.

Доводи сторони захисту щодо неналежності та недопустимості доказів, зокрема відеозаписів з камер відеоспостереження магазину, що містяться на наданих суду дисках, а також щодо того, що зафіксовані вказаними відеозаписами особи не є обвинуваченими з огляду на відмінність у зовнішності були предметом ретельної перевірки місцевого суду, який визнав вказані докази належними та допустимими, і пришов до висновку, що на вказаних відеозаписах зафіксовано обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

З таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Висновок місцевого суду про те, що вказані відеозаписи з камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що на АДРЕСА_1 та належить ПП «Мережа Сервіс Львів», отримані у даному кримінальному провадженні у передбачений законом спосіб, є обґрунтованим, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відеозаписи органу досудового слідства було надано добровільно свідком ОСОБА_14 (директором вказаного магазину), за заявою якого і було розпочате дане кримінальне провадження.

Вказаний факт підтверджується наведеним вище письмовими заявами ОСОБА_14 про вчинення злочину від 20.04.2022р. та 02.05.2022р. та його відповіді на запит слідчого про надання диску відеозаписів із камер відеоспостереження магазину за 17.04.2022р. по факту крадіжки.

Крім цього, у судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_14 підтвердив, що надав слідчому носій з відеозаписом, однак не зміг лише пригадати на чому на диску чи флешці, зазначивши при цьому, що на вказаних носіях був запис саме з відеокамер магазину «Близенько», що на площі Кропивницького, 7/8 у м. Львові, відеозапис від 17.04.2022р., скопійований ним, з відеокамер магазину та переданих працівникам поліції.

За наведених обставин у органу досудового розслідування не виникало обов`язку звертатись до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, а відтак апеляційні доводи сторони захисту у цій частині є безпідставні.

Даних про те, що отримання вказаного відеозапису із магазину відбулось внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, і що цей відеозапис здобуто завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини матеріали справи не містять, і такі дані не було представлено при розгляді справи в апеляційному порядку.

Зазначене, серед іншого, спростовує і апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність визнання недопустимими доказами протоколи огляду предметів, речей від 21.04.2022р. та від 03.02.2022р., згідно яких було оглянуто вказані диски із відеозаписами, з тих підстав, що дані відеозаписи, як вказує обвинувачений, було отримано не у порядку, встановленому КПК України. При цьому, наведений вище зміст даних протоколів огляду предметів, речей дає чітке розуміння, який саме диск оглядався.

Крім цього, місцевим судом було розглянуто і доводи сторони захисту щодо неавтентичності наданого прокурором відеозапису з камер відеоспостереження магазину, з огляду на не встановлення джерела, з якого було скопійовано відеозапис.

Згідно матеріалів справи у судовому засіданні місцевого суду при дослідженні відеозапису виникли технічні питання, які місцевим судом правильно розцінені як розбіжності у виді техніки, з якої здійснено копіювання та техніки, з якою здійснюється відтворення.

У зв`язку із цим прокурором було надано диски, на які, відповідно до наданих суду протоколів копіювання (запису) електронних документів від 28.10.2022р. та 18.11.2022 року, із урахуванням положень ст. 84, ч. 14 ст. 615 КПК України, скопійовано електронні документи у вигляді відеофайлів із оптичних дисків, що визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

При цьому, місцевий суд вірно врахував позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.09.2020р. (справа № 751/6069/19), згідно якої записаний на оптичний диск носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

Також правильним є врахування судом того, що згідно даних протоколів огляду предмету, речей від 21.04.2022р. та від 03.05.2022р. із фототаблицями, а саме огляду дисків із відеозаписами камер відеонагляду, наданих директором магазину «Близенько», частини відеозаписів дублюються у вигляді фотографій, які у свою чергу узгоджуються із даними досліджених судом відеозаписів.

Будь який розбіжностей між даними вказаних протоколів огляду предмету, речей від 21.04.2022р. та від 03.05.2022р. із фототаблицями та врахованими місцевим судом відеозаписами з камер відеоспостереження із магазину, у тому числі у зовнішньому вигляді зафіксованих на них осіб, апеляційним судом не встановлено.

Більше того, місцевим судом обґрунтовано враховано і те, що рюкзак та одежа, добровільно надані ОСОБА_8 на досудовому слідстві та оглянуті згідно протоколу огляду предметів від 21.04.2022р., у порівняння із одежею та рюкзаком, що зафіксовані на відеозаписах з камер відеоспостереження магазину мають однакові чітко виражені ознаки.

Порівнюючи одежу, у яку обвинувачені як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 були одягнуті під час проведення з ними слідчих експериментів 22.04.2022р., та одежу, зафіксовану відеозаписами з камер відеоспостереження магазину, слід прийти до висновку, що така є однаковою за своїми ознаками.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи обвинувачених про те, що перед проведенням слідчих експериментів їх заставили переодягнутись працівники поліції, надавши їм одяг. При цьому, згідно матеріалів справи у судовому засіданні місцевого суду обвинувачені у своїх показаннях так і не змогли чітко вказати хто саме надавав їм одежу та заставляв переодягатись.

Також слід врахувати, що слідчі експерименти за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проводились з участю їх захисників. Під час слідчих експериментів проводились відеозйомки технічними засобами і жодних застережень чи зауважень щодо обставин проведення цих слідчих дій, згідно протоколів слідчих експериментів та відеозаписів до них, учасники слідчої дії не заявляли.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_20 про те, що зображена на відеозаписах особа має розбіжності у зовнішності із ОСОБА_7 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наведені захисником розбіжності колегією суддів не встановлено. Водночас, колегія суддів бере до уваги наведений вище аналіз, який був врахований місцевим судом при констатації того факту, що на досліджених у судовому засіданні місцевого суду відеозаписах з камер відеоспостереження магазину зафіксовано крадіжку товару, вчинену саме обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

З наведених підстав колегія суддів визнає неспроможними апеляційні доводи сторони захисту про непричетність обвинувачених до події крадіжки товару з магазину, зафіксованої на вказаних відеозаписах.

Таким чином колегія суддів визнає правильним висновок місцевого суду про те, що докази у вигляді відеозаписів, що містяться на дисках, є допустимими та належними, оскільки отримані із дотриманням вимог КПК України, відображають фактичні обставини подій від 17 квітня 2022р. у хронологічному порядку, що у свою чергу виключає можливість монтажу відеозаписів.

Ураховуючи наведене вище, наведені у вироку мотиви щодо відсутності підстав для проведення відповідних експертних досліджень щодо змісту врахованих судом першої інстанції відеозаписів колегія суддів визнає правильним, а тому не приймає до уваги апеляційні доводи, зокрема обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який вказує, що органом досудового розслідування по вказаним відеозаписам не проводились експертизи, зокрема портретна, фоноскопічна та щодо встановлення технологічних властивостей відеофонограм.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 не був у повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, зокрема із відеозаписом з камер відеоспостереження магазину не знайшли своє підтвердження.

Зі змісту поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 вбачається, що такі доводи захисник наводить у зв`язку із тим, що як зазначалось вище прокурор повторно надав місцевому суду диски із вказаним відеозаписами, оскільки у судовому засіданні місцевого суду з технічних причин неможливо було дослідити відеозаписи, що містились на первинно наданих дисках.

Як було встановлено апеляційним судом, диски з відеозаписами з камер спостереження магазину, були надані органу досудового розслідування директором магазину ОСОБА_14 , і такі було оглянуто слідчим згідно протоколів огляду предмету, речей від 21.04.2022р. та від 03.05.2022р. із фототаблицями до них, про що зазначено вище. Постановами слідчого від 21.04.2022р. та від 03.05.2022р. вказані диски було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно матеріалів справи, як обвинувачений ОСОБА_7 , так і обвинувачений ОСОБА_8 у повному обсязі ознайомились із матеріалами досудового розслідування та речовими доказами, що підтверджується протоколами про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 10.06.2022р., які підписані обвинуваченими без жодних застережень чи зауважень (т.2 а.с.176, 178). Крім цього, відповідно до протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 10.06.2022р. з матеріалами досудового розслідування без жодних застережень чи зауважень ознайомились і захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_18 та ОСОБА_11 (т.2 а.с. 177, 179).

Перевіривши апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо невідповідності вимогам КПК України протоколу огляду місця події від 20.04.2022р., колегія суддів враховує таке.

Згідно протоколу огляду місця події від 20 квітня 2022 року та фототаблицею до нього, місцем такого огляду є торговий зал магазину «Близенько», що за адресою: м. Львів, пл. Кропивницького, 7/8. Вказана слідча дія проведена на підставі повідомлення про вчинення злочину, за участю двох понятих, підписи яких проставлено у протоколі цієї слідчої дії, у тому числі і у графі роз`яснення прав присутніх осіб та повідомлення про застосування технічних засобів фіксації. У вказаному протоколі зазначено про застосування технічних засобів фіксації, а саме фотоапарату «Nikon» В-500 та долучено до протоколу фототаблицю. Протокол підписано слідчим та двома понятими, які приймали участь під час проведення огляду.

Таким чином, колегією суддів не встановлено підстав для визнання даного доказу недопустимим чи неналежним. Факт того, що графа даного протоколу «Під час огляду застосовані технічні засоби» не заповнена, у даному випадку не впливає на належність та допустимість даного доказу, оскільки на першому аркуші протоколу чітко вказано, що при огляді місця події застосовується технічний засіб фіксації, а саме фотоапарат «Nikon» В-500.

З приводу апеляційних доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що протокол огляд предметів від 21.04.2022р., яким оглядався рюкзак сірого кольору не відповідає його клопотанню слідчому про долучення до матеріалів кримінального провадження рюкзака чорного кольору, а також апеляційних доводів захисника ОСОБА_6 про те, що у ОСОБА_8 було вилучено рюкзак сірого кольору, однак при огляді у судовому засіданні вилученого рюкзака з`ясовано, що до матеріалів справи долучено рюкзак коричневого кольору, колегією суддів встановлено наступне.

Згідно протоколу огляду предметів від 21.04.2022р., оглянуто добровільно надані ОСОБА_8 речі, зокрема рюкзак сірого кольору із вставкою у вигляді ромба по центру його верхньої частини, знизу правого краю наявна емблема з написом «Ieadhake». Згідно постанови слідчого від 21.04.2022р. вказаний рюкзак було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і згідно квитанції № 0084 такий рюкзак здано у камеру зберігання речових доказі. Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 22.04.2022р. накладено арешт на рюкзак сірого кольору, який є власністю підозрюваного ОСОБА_8 .

При цьому, колегія суддів враховує і вже наведені обставини, а саме те, що рюкзак добровільно наданий ОСОБА_8 на досудовому слідстві та оглянутий згідно протоколу огляду предметів від 21.04 2022р., у порівнянні з рюкзаком, що зафіксовано на відеозаписах з камер відеоспостереження магазину мають однакові чітко виражені ознаки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що певні розбіжності у сприйнятті кольору речі чи його відтінку у даному випадку не впливають та не спростовують висновки місцевого суду про доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину.

Щодо апеляційних доводів захисника ОСОБА_6 про безпідставність висновків суду про те, що ОСОБА_7 зімітував покупку, оплативши взяту ним пляшку води, оскільки докази цього відсутні, колегія суддів враховує, що покликання на цю обставину у вироку жодним чином не впливає на обсяг пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення. При цьому, факт того, що після викрадення товару ОСОБА_7 на касі магазину розрахувався за пляшку із рідиною, зафіксовано дослідженим місцевим судом відеозаписом з камер відеонагляду з магазину та даними протоколу огляду предмету, речей від 03.05.2022р. із фототаблицею до нього.

Перевіривши апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про те, що не було перевірено алібі обвинуваченого, який зазначав, що у день крадіжки хворів та постійно перебував за місцем свого проживання колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні місцевого суду заперечив вчинення крадіжки 17.04.2022р., оскільки у цей день хворів та знаходився за місцем свого проживання. Водночас на пропозицію головуючого у судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_7 не зміг назвати дані осіб, які б могли бути викликанні судом у судове засіданні для дачі показань щодо таких тверджень обвинуваченого.

З приводу апеляційних доводів обвинувачених та захисника про незаконне затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та утримання їх у відділку поліції з 20.04.2022р. по 22.04.2022р. без оформлення процесуальних документів, де до них застосовувалось фізичне насильство та вони допитувались як свідки, а також щодо незаконного обрання їм запобіжного заходу, порушення права на захист на досудовому розслідуванні, не вручення їм повідомлення про підозру, колегією суддів встановлено таке.

Згідно ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Згідно наданих у судовому засіданні місцевого суду показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , працівників магазину, де було вчинено крадіжку, 20.04.2022р. вони у вказаному магазині затримали ОСОБА_8 , як особу яку упізнали по відео від 17.04. 2022р.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_8 , після того як був впізнаний працівниками магазину, не міг вільно пересуватись чи покинути приміщення магазину, а відтак відсутні підстави вважати, що ОСОБА_8 перебував у статусі затриманої особи у розумінні ст. 209 КПК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_7 то у матеріалах справи взагалі відсутні будь які відомості про його затримання, як і відсутні відомості про те, що проводився обшук ОСОБА_7 та вилучення його особистих речей, як покликається в апеляційній скарзі ОСОБА_7 та його захисник.

При цьому у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що під час досудового розслідування обвинувачені звертались із будь якими заявами чи скаргами на незаконні щодо них дії працівників поліції, зокрема і щодо затримання та незаконного у утримання у відділку поліції.

Також колегією суддів встановлено, що під час судового розгляду справи місцевим судом обвинувачені подали заяви про протиправне їх затримання 20.04.2022р. без складання процесуальних документів та забезпечення права на захист при їх затриманні, а також застосування до них при затриманні працівниками поліції фізичних та моральних тортур з метою примушування підписати визнання вини в тому, чого вони не скоювали, тобто повідомили про вчинення відносно них кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11.08.2022р. вказані заяви скеровано керівнику Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області для прийняття рішення у порядку, передбаченому ст. 214 КПК України (т.1 а.с.177-178).

Згідно повідомлення керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_21 від 23.08.2022р. на виконання ухвали суду за заявами обвинувачених 23.08.2022р. до ЄРДР внесено відомості за № 0000117 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (т.1 а.с. 215).

На час ухвалення оскаржуваного вироку у справі дані про результати досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, були відсутні.

Водночас, під час розгляду справи апеляційним судом прокурором надано копію постанови слідчого першого СВ ( з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_22 від 29 червня 2023 року, згідно якої кримінальне провадження № 0000117 від 23.08.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю у діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Як зазначено у даній постанові слідчого у ході досудового розслідування № 0000117 від 23.08.2022р. обставини, викладені у заявах обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження, і дії працівників ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області не виходили за межі наданих їм повноважень. За результатами досудового розслідування не здобуто відомостей, які б свідчили про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України.

Враховуючи, що обставини, наведені обвинуваченими у своїх заявах про застосування до них у межах даного кримінального провадження незаконних процедур та методів досудового слідства не підтвердились, колегія суддів здійснює перевірку апеляційних доводів обвинувачених та захисника щодо дотримання прав ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під час досудового розслідування без урахування тверджень апелянтів про вчинення на обвинувачених тиску та застосування до них фізичного чи будь якого іншого впливу з боку працівників поліції.

При цьому, з урахуванням наведених вище обставин у сукупності, колегія суддів не бере до уваги апеляційні доводи ОСОБА_8 про недопустимість доказів даних слідчих

експериментів за його та ОСОБА_7 участю від 22.04.2022р., з тих підстав, що їх незаконно затримали, і він та ОСОБА_7 з 20.04.2022р. до 22.04.2022р. незаконно утримувались у відділі поліції, де до них застосовувалось фізичне насильство, оскільки наведені обвинуваченим обставини не підтвердились.

Колегією суддів встановлено, що за заявою ОСОБА_14 до ЄРДР 21.04.2022р. було внесено відомості за № 0000206 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 21.04.2022р. були допитані в якості свідків.

Згідно протоколів про роз`яснення права на захист особі, якій оголошується про підозру від 21.04.2022р. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , кожен окремо, власноручно написали про те, що наразі не бажають мати захисників та свій захист будуть здійснювати самостійно (т. 1 а.с. 146, т.2 а.с. 130).

Згідно матеріалів справи 21.04.2022р. обвинуваченим, кожному окремо, було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що засвідчено особистими підписами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.2 а.с. 104-106, 125-127). Одночасно кожному обвинуваченому під розписку було вручено пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного (т.2 а.с. 107-108, 128-129).

Відповідно до постанов слідчого від 21.04.2022р. обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожному окремо було залучено захисника (т.2 а.с. 109, 131).

Згідно матеріалів справи з 22.04.2022р. захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 здійснював адвокат ОСОБА_18 , а захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 , які зокрема 22.04.2022р. брали участь у проведенні слідчих експериментів за участю підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , застосуванні щодо них запобіжного заходу.

Крім цього, згідно матеріалів справи 06.06.2022р. підозрюваному ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про що останній особисто засвідчив своїм підписом (т.2 а.с. 132-134).

Також 06.06.2022р. повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вручено підозрюваному ОСОБА_7 , однак останній відмовився його отримати, що засвідчено підписами двох свідків (т.2 а.с. 111-113).

Крім цього, згідно матеріалів справи 10.06.2022р. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожному окремо, було вручено повідомлення про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що засвідчено особистими підписами обвинувачених та їх захисників ОСОБА_18 і ОСОБА_11 (т.2 а.с. 117-120, 136-139). Також 10.06.2022р. кожному обвинуваченому під розписку було вручено пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного (т.2 а.с. 121-123, 140-142).

Ураховуючи наведене та дані реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у межах даного кримінального провадження було вручено усі підозри та зміну до підозри.

З приводу застосування до обвинувачених під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів встановлено, що ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 22.04.2022р. (справа № 465/1959/22) за участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_18 за наслідками розгляду клопотання слідчого до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави.

Також ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 22.04.2022р. (справа № 465/1959/22) за участю підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 за наслідками розгляду клопотання слідчого до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень зазначені ухвали про застосування до обвинувачених запобіжних заходів учасниками провадження не оскаржувались. У подальшому строк тримання обвинувачених під вартою неодноразово продовжувався місцевий судом у ході судового розгляді справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що під час досудового розслідування було дотримано права ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зокрема право на захист, а тому апеляційні доводи обвинувачених та захисника у цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Всупереч апеляційним доводам захисника ОСОБА_6 матеріалами справи підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_7 є раніше судимою особою і судимість за попередніми вироками не знято.

Так, в матеріалах справи наявна копія вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 19.02.2019р. згідно якого ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців (справа № 760/2443/17) (т.2 а.с.150-153).

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Київського апеляційного суду від 22.05.2019р. зазначений вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 19.02.2019р. щодо ОСОБА_7 змінено у частині зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання. У решті цей вирок залишено без змін. Звільнено ОСОБА_7 з-під варти у залі судового засідання у зв`язку із повним відбуттям призначеного покарання.

Зазначені обставини також відображені у вимозі щодо судимостей ОСОБА_7 , яка наявна у матеріалах справи (т.2 а.с. 162-164).

Ураховуючи наведене та положення ст. 89 КК України ОСОБА_7 є раніше судимою особою, яка має непогашену судимість.

При призначенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання місцевим судом у повній мірі враховано загальні засади призначення покарання. Призначене обвинуваченим покарання у межах санкції інкримінованого їм злочину, у мінімальному розмірі, на переконання колегії суддів відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Таким чином колегії суддів вважає, що оскаржуваний вирок про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не містять правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже такі визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Франківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: