05.09.2023 Справа № 756/9376/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9376/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001512 від 17.08.2022, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпро, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , такого, що має середню освіту, офіційно працевлаштованого, раніше судимого:

- вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 17.02.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік на підставі ст. 75 КК України (справа №761/4559/22);

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 03.08.2022 за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки на підставі ст. 75 КК України (справа №756/5764/22),

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05:30 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено: 1) з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022; 2) з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022; 3) з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022.

Водночас, судом встановлено, що 14.08.2022 приблизно о 23:00 ОСОБА_6 перебував поблизу під`їзду №4 будинку АДРЕСА_3 , де на проїжджій частині побачив мобільний телефон марки «САМСУНГ А51» у корпусі темно-зеленого кольору, що належить ОСОБА_5 , та який був загублений останнім. Після цього, ОСОБА_6 підняв із землі вищевказаний мобільний телефон та пішов до місця свого проживання.

15.08.2022 близько 07:00 ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, за допомогою Інтернет-ресурсів, зняв пін-код з мобільного телефону «Самсунг А51» у корпусі темно-зеленого кольору і, розблокувавши його, побачив, що в телефоні встановлений додаток «Приват24» та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій вищевказаний злочинний умисел, у той же день та час ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_2 , з метою незаконного особистого збагачення та наживи, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з корисливих мотивів за допомогою мережі Інтернет підібрав логін і пароль до входу в мобільний додаток «Приват24», що був встановлений у телефоні, та, увійшовши в указаний додаток, шляхом вільного доступу таємно викрав грошові кошти у сумі 5 000 грн, а саме провів транзакцію з переведення вказаної суми коштів з банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , на свою банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 .

Продовжуючи реалізовувати свій вищевказаний умисел, ОСОБА_6 , знаючи, що на банківській картці потерпілого ОСОБА_5 залишились грошові кошти, за допомогою банкомату АТ КБ «Приват Банк», який знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Рокоссовського, 8а, здійснив зняття готівкових коштів у сумі 12 000 грн. Після цього, ОСОБА_6 пройшов до банкомату АТ КБ «Приват Банк», який знаходиться за адресою: м. Київ, Мінське шосе, 6д, за допомогою якого здійснив зняття готівкових коштів у сумі 8 000 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 25 000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, зазначив, що жалкує, що так сталося, попросив вибачення за вчинене, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, при цьому не оспорював день, час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним злочину відповідно до висунутого обвинувачення й показав наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 показав, що в серпні 2022 року він, прогулюючись по вулиці, знайшов мобільний телефон, який залишив при собі та пішов додому. Будучи вдома, шляхом підбору паролю він розблокував телефон та зайшов у додаток «Приват24», за допомогою якого перерахував гроші в сумі 5 000 грн на номер своєї банківської картки. Потім він направився до найближчого банкомату в Оболонському районі міста Києва, де, користуючись додатком «Приват24», що був встановлений у телефоні, зняв гроші в сумі 12 000 грн, а потім пішов до іншого банкомату в цьому ж районі, де зняв ще 8 000 грн, вказаними грошима розпорядився на власний розсуд.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних рішень, що стосуються долі речових доказів й таких, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали, долучені прокурором відповідно до встановленого порядку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведено повністю та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, характер, мотиви та обставини вчинення злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Зважив суд і на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема те, що він раніше судимий, за місцем проживання характеризується формально посередньо, неодружений, на спеціальних обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому та встановлюючи ступінь його вини у вчиненому, суд повинен дати оцінку не лише кримінально караним діянням, а й обставинам кримінального провадження у сукупності з даними про особу обвинуваченого, зокрема, відомостями про схильність такої особи до вчинення кримінальних правопорушень та відомостями про поведінку до вчинення злочинних дій, про його соціальні зв`язки, спосіб життя, стан здоров`я та інші обставини, які впливають на прийняття рішення.

З огляду на матеріали кримінального провадження, враховуючи принципи й загальні засади призначення покарання, мотиви, характер, спосіб вчинення ОСОБА_6 злочину, який відноситься до категорії тяжких, в сукупності зі ставленням обвинуваченого до вчиненого та відомостями про особу обвинуваченого, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах, суд приходить до висновку про призначення винному покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, з реальним його відбуванням та не вбачає правових підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України в разі вчинення особою, до якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України в разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Оболонського районного суду міста Києва від 03.08.2022 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Вирок вступив в законну силу 26.10.2022 (справа №756/5764/22).

Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_6 , будучи особою, до якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, протягом спливу іспитового строку вчинив новий злочин, а тому, враховуючи тяжкість злочину, відомості про особу обвинуваченого, ставлення останнього до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення остаточного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини основного покарання за попереднім вироком за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 КК України.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Водночас, приймаючи рішення щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суд враховує, що на стадії досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого визначено до 17.09.2023 (справа №756/6603/23).

З огляду на те, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 основного покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, враховуючи положення статей 177, 178, 331 КПК України, суд вважає правильним до набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» залишити без зміни.

Інші заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.

Залік досудового тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись статтями 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статей 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 03.08.2022 та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 20.07.2023 (час фактичного затримання на підставі ухвали слідчого від 06.06.2023 (справа №756/6603/23) по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

- СD-R диск, на якому містяться фотознімки ОСОБА_6 під час зняття грошей з банкомата, а також виписки про рух грошових коштів по поточних рахунках клієнта АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , - після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1