О К Р Е М А Д У М К А
судді ОСОБА_1 до ухвали
Вищого антикорупційного суду від 26 липня 2023 року
(за результатами розгляду клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_2 )
1. Відповідно до статей 131, 176, 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу як різновиду заходів забезпечення кримінального провадження є досягнення дієвості такого провадження шляхом забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання його спробам перешкоджати кримінальному провадженню.
2. Як убачається з матеріалів справи, на підставі ухвал слідчих суддів Солом`янського районного суду міста Києва від 15 лютого, 12 квітня та 13 червня 2018 року, ухвали Апеляційного суду міста Києві від 13 березня 2018 року до на той час ще підозрюваного ОСОБА_2 застосовувались такі запобіжні заходи як 1) цілодобовий домашній арешт, 2) домашній арешт у період часу з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, а тоді 3) особисте зобов`язання із покладанням на нього в усіх трьох випадках обов`язків, передбачених статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України.
3. Разом з тим, 01 травня 2023 року колегія суддів у своїй ухвалі, встановивши наявність двох ризиків, існування яких довела прокурор у ході судового провадження, а саме: 1) ризику переховування від суду і 2) ризику незаконного впливу на свідків, змінила ОСОБА_2 , який вже набув статусу обвинуваченого, запобіжний захід з особистого зобов`язання на заставу у розмірі 402 600 гривень 00 копійок із покладенням на нього низки процесуальних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України:
- прибувати за кожною вимогою суду;
- не відлучатись за межі України без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалюючи таке рішення, суд констатував, що зміна запобіжного заходу на більш суворий була обумовлена, зокрема, неефективністю попередньо обраного ОСОБА_2 запобіжного заходу - особистого зобов`язання, адже обвинувачений кілька разів не прибув на судовий виклик, зокрема, 12 жовтня 2021 року, 14 лютого 2022 року та 14 березня 2023 року.
Крім того, за результатами розгляду клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу суд всеосяжно проаналізував інші обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які повинні бути враховані при обранні запобіжного заходу, та у сукупності з існуючими ризиками дійшов висновку про їх достатність для обрання ОСОБА_2 більш суворого запобіжного заходу, а саме застави з покладенням на нього наведених вище процесуальних обов`язків. Строк дії обов`язків був визначений до 02 липня 2023 року.
4. Відповідно до статті 532 Кримінального процесуального кодексу України зазначена ухвала набрала законної сили, тому встановлені в ній факти набули статусу остаточних за принципом res judicata, тобто таких, які повинні бути враховані судом у подальшому у контексті оцінки збільшення або зменшення ризиків, а також зміни обставин, які повинні бути враховані при зміні запобіжного заходу.
5. 16 червня 2023 року з дотриманням строку, встановленого частиною сьомою статті 194, частиною першою статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження строку дії процесуальних обов`язків, покладених на ОСОБА_2 на підставі ухвали від 01 травня 2023 року.
Згідно зі статтею 186 Кримінального процесуального кодексу України таке клопотання підлягало негайному розгляду, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження такого клопотання до суду.
Проте, через вимушений повторний автоматизований розподіл цієї справи з огляду на необхідність заміни судді - члена колегії суддів ОСОБА_3 внаслідок його довготривалого відрядження призначити розгляд зазначеного клопотання раніше 26 липня 2023 року головуючому не вдалось.
6. З огляду на закінчення строку, на який на обвинуваченого ОСОБА_2 були покладені відповідні обов`язки, прокурор просила залишити без розгляду її попереднє клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на підставі ухвали від 01 травня 2023 року, а натомість звернулась до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу шляхом покладення на обвинуваченого тих самих процесуальних обов`язків строком на два місяці.
В обґрунтування клопотання посилалась на те, що ризики та обставини, передбачені статтями 177, 178 Кримінального процесуального кодексу України, наявність яких суд у своїй ухвалі від 01 травня 2023 року вважав доведеними, не змінились, тобто підстави для покладення на ОСОБА_2 обов`язків відповідно до статті 194 цього ж Кодексу продовжують існувати.
7. Захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 , у цілому погоджуючись з тим, що з 01 травня 2023 року та дотепер фактичні обставини, враховані судом в ухвалі від тієї ж дати, не змінились, наполягав на необґрунтованості підозри та недоведеності ризиків, а відтак на відсутності підстав для покладення на обвинуваченого додаткових обов`язків.
При цьому сторона захисту не надала суду жодного доказу на підтвердження зменшення ризиків, існування яких вже встановив суд в ухвалі від 01 травня 2023 року, або зміни обставин, які підлягають врахуванню при обранні (зміні) запобіжного заходу.
8. Заслухавши думку сторін кримінального провадження та проаналізувавши зміст ухвали суду від 01 травня 2023 року, вважаю, що запобіжний захід, обраний ОСОБА_2 на підставі цієї ухвали у вигляді застави у розмірі 402 600 гривень 00 копійок із покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, був ефективним, тобто таким, що забезпечував дієвість кримінального провадження, та не був надміру обтяжливим для обвинуваченого.
При цьому виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків після обрання йому більш суворого запобіжного заходу, на чому наголошувала сторона захист, свідчить власне на користь наведеного мною висновку, а не навпаки.
Крім того, всі доводи, які суд навів в обґрунтування існування ризику переховування ОСОБА_2 в ухвалі від 01 травня 2023 року, залишились актуальними на момент розгляду клопотання прокурора, яке відбулось 26 липня 2023 року.
Беручи до уваги тривалість підготовчого судового засідання, яке розпочалось 16 березня 2021 року та у якому дотепер не вдалось розглянути жодного питання, передбаченого статтею 314, 315 Кримінального процесуального кодексу України, а відтак перейти у судовий розгляд, ризик незаконного впливу на свідків також зберігся.
До того ж, звертаю увагу на те, що з моменту обрання обвинуваченому більш суворого запобіжного заходу минуло трохи більше двох місяців, упродовж яких не відбулось жодного судового засідання, у зв`язку з чим суд не мав об`єктивної можливості переконатись у стабільному та тривалому виконанні ОСОБА_2 покладених на нього процесуальних обов`язків, що свідчить про передчасність висновку суду щодо зменшення ризиків.
9. Окреслені мною доводи не були враховані під час постановлення ухвали від 26 липня 2023 року, що відповідно до частини третьої статті 375 Кримінального процесуального кодексу України надає мені право викласти їх в окремій думці до неї.
Суддя ОСОБА_1