Провадження № 1-кс/344/6459/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією в м.Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000106 від 05.06.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 260, ч. 1 ст. 258-3, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

07.09.2023 слідчий ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором ОСОБА_4 , подав клопотання про накладення арешту на майно. В обґрунтування такого клопотання зазначено, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу № 34 від 06.08.1996 Донецького училища міліції зарахований курсантом Донецького училища міліції МВС України, після закінчення якого, відповідно до наказу № 35 від 09.07.1999 з 10.08.1999 відряджений у розпорядження Управління МВС України в Луганській області.

Під час проходження навчання в Донецькому училищі міліції ОСОБА_5 склав присягу і урочисто поклявся завжди залишатися відданим народові України.

У відповідності до наказу ГУМВС України в Луганській області № 72 від 13.02.2012 капітана міліції ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жетон М-061204) призначено на посаду заступника командира взводу № 4 (м. Антрацит) роти з обслуговування стаціонарних постів батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України в Луганській області.

У подальшому, ОСОБА_5 , не пізніше 13.10.2014 було присвоєно спеціальне звання майор міліції.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники органів внутрішніх справ відносяться до правоохоронних органів.

04 липня 2014 року на офіційному веб-сайті МВС України було розміщено звернення колегії МВС України до особового складу органів і підрозділів внутрішніх справ Донеччини та Луганщини, згідно якого всі працівники були зобов`язані прибути до м. Сватово Луганської області до 07 липня 2014 року.

На виконання вимог наказу МВС України від 12 березня 2013 року № 230, яким затверджена Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, наказом начальника ГУМВСУ від 22 жовтня 2014 року № 3357 було призначено службове розслідування за фактом невиходу на службу окремих співробітників міліції в тому числі і ОСОБА_5 .

Не пізніше 07.07.2014, точнішої дати досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин України ОСОБА_5 , маючи спеціальне звання майор міліції, будучи працівником правоохоронного органу України,підтримуючи збройну агресію російської федерації проти України, умисно, з метою вчинення дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, усвідомлюючи, що він вчиняє державну зраду, умисно не виконав звернення колегії МВС України до особового складу органів і підрозділів внутрішніх справ Донеччини та Луганщини, згідно якого всі працівники були зобов`язані прибути до м. Сватово Луганської області до 07 липня 2014 року, добровільно вступив на службу до незаконного збройного формування терористичної організації т.зв. «ЛНР», де в подальшому і проходив службу на різних посадах. Не пізніше 01.04.2023 громадянин України ОСОБА_5 був призначений на посаду начальника «Отделагосударственнойинспекии безопасности дорожного движения по обслуживанию Антрацита и Антрацитовскогорайона УГИБДД МВД ЛНР».

Громадянин України ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи на службі у незаконних збройних формуваннях терористичної організації названій «ЛНР», а в подальшому на службі в названій «Отделе государственной инспекии безопасности дорожногод вижения по обслуживанию Антрацита и Антрацитовскогорайона УГИБДД МВД ЛНР», будучи його керівником, з метою виконання загального плану захоплення території України, виконував обов`язки по забезпеченню безпеки дорожнього руху на території міста Антрацит та Антрацитівського району Луганської області, перевірку документів мешканців населених пунктів, які перебувають в тимчасовій окупації, здійснював загальне керівництво вказаним підрозділом.

За таких обставин, ОСОБА_5 , умисно перейшовши на бік ворога в періодконфлікту,надаючи допомогу іноземній державі та її представникам у проведення підривної діяльності проти України, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, вчинив державну зраду.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України; переході на бік ворога в умовах збройного конфлікту (в редакції Закону України про кримінальну відповідальність станом на 11.07.2014).

Крім цього, 24 лютого 2022 року військовослужбовці збройних сил чи інших військових формувань російської федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій і цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій ,Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське й оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі й частини Луганської області,яка була захоплена в квітні 2014 року.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 (в редакції від 01.01.2023), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупованою територією відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207-VII, є частина території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили й здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили і здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації.

Відтак, відповідно до розділу ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004 зі змінами, внесеними Наказом від 09.03.2023 № 84, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 09 березня 2023 року за №424/39480, Ровеньківський район Луганської області, до складу якого входить Антрацитівська міська територіальна громада тимчасово окупований Російською Федерацією з 07.04.2014 року.

Разом з цим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, представниками збройних формувань російської федерації всупереч порядку, встановленому Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в України» та іншими нормативно-правовими актами, цілеспрямовано було створено окупаційну адміністрацію російської федерації, з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території міста та реалізації всіх узурпованих владних повноважень.

Так, положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207-VII визначено, що окупаційна адміністрація російської федерації, це сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних РФ самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Не пізніше ніж 01.04.2023, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин України ОСОБА_5 , підтримуючи збройну агресію російської федерації проти України, умисно, з метою вчинення дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, добровільно вступив на службу до незаконного збройного формування терористичної організації т.зв. «ЛНР», зокрема в т.зв. «Отделгосударственнойинспекиибезопасностидорожногодвижения по обслуживанию Антрацита и Антрацитовскогорайона УГИБДД МВД ЛНР», де зайняв посаду начальника зазначеного відділу.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно долучився до незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території.

Громадянин України ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, в складі т.зв. «Отдел государственной инспекии безопасности дорожного движения по обслуживанию Антрацита и Антрацитовскогорайона УГИБДД МВД ЛНР»,з метою виконання загального плану захоплення території України виконував обов`язки керівника цього незаконно створеного озброєного підрозділу, здійснював загальне керівництво його діяльністю.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Наказом № 7 від 27.10.2014 самопроголошеного міністра внутрішніх справ «ЛНР» затверджено штат незаконного збройного формування так званого «УГИБДД МВД ЛНР».

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що не пізніше ніж з 01.04.2023 і по сьогоднішній день громадянин України ОСОБА_5 є керівником «Отдел государственной инспекии безопасности дорожного движения по обслуживанию Антрацита и Антрацитовскогорайона УГИБДД МВД ЛНР», організовує його роботу та здійснює загальне керівництво.

При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював, що терористична організація «ЛНР», в діяльності якої він приймає участь, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної матеріальної шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокацій воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяними у відсічі збройної агресії російської федерації проти України.

Тобто, будучи громадянином України, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно долучилася до незаконних збройних формувань, створених на тимчасово окупованій території.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в участі у терористичній організації, тобто в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Крім цього, не пізніше ніж з 01.04.2023, громадянин України ОСОБА_5 , підтримуючи збройну агресію російської федерації проти України, умисно, з метою вчинення дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, добровільно вступив на службу до незаконного збройного формування терористичної організації т.зв. «ЛНР», зокрема в «Отдел государственной инспекии безопасности дорожного движения по обслуживанию Антрацита и Антрацитовскогорайона УГИБДД МВД ЛНР» на посаду начальника.

Перебуваючи на посаді начальника т.зв. «Отдела государственной инспекии безопасности дорожного движения по обслуживанию Антрацита и Антрацитовскогорайона УГИБДД МВД ЛНР» громадянин України ОСОБА_6 здійснював загальне керівництво вказаним озброєним підрозділом.

Таким чином,ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюєтьсяв умисних діях, які виразились в участі в діяльності не передбачених законом збройних формувань та керівництві ними, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 260 КК України.

В сукупності ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 111 КК України, тобто у вчиненні державної зради, а саме: діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України; переході на бік ворога в умовах збройного конфлікту (в редакції Закону України про кримінальну відповідальність станом на 11.07.2014); ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто в умисних діях, які виразились у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території; ч. 1 ст. 258-3 КК України, тобто в умисних діях, які виразились в участі в терористичній організації; ч. 3 ст. 260 КК України, тобто в умисних діях, які виразились в участі в діяльності не передбачених законом збройних формувань та керівництві ними, у зв`язку із чим останньому 01.08.2023 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до Інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 345565524 від 06.09.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30350694.

Санкції ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 260 КК України передбачають у випадку визнання особи винною можливість застосування покарання у вигляді конфіскації майна.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, яке суд може призначити підозрюваному ОСОБА_5 за результатами розгляду даного кримінального провадження у суді, враховуючи обґрунтованість оголошеної ОСОБА_5 підозри у даному кримінальному провадженні, виникла необхідність накласти арешт на належну ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30350694, заборонивши останньому відчужувати її та розпоряджатися нею.

Разом з цим, з метою забезпечення арешту майна, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України є доцільним розгляд даного клопотання без повідомлення підозрюваного та його захисника.

На підставі викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 слідчий просить накласти арешт на вказане майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, просив розглянути подане клопотання без його участі.

На підставі ч.2 ст. 172 КПК України виклик власника майна не здійснювався, з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1, п.3 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено, що у провадженні П`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження №0000106 відомості про яке 05.06.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 260, ч. 1 ст. 258-3, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111 КК України.

Відповідно до повідомлення про підозру від 01.08.2023 ОСОБА_5 , у відповідності до ст. ст. 36, 42, 276, 277, 278, 279 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 260, ч. 1 ст. 258-3, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111 КК України.

Санкції ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 260 КК України, передбачають також покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 06.09.2023 №345565524, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 в частині 1/1.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Обгрунтованість підозри підтверджується долученими до клопотання матеріалами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 08.06.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.06.2023, висновком експерта від 30.06.2023 №СЕ-19/109-23/7419-ФП, іншими матеріалами в їх сукупності.

При цьому, при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя враховує обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Накладення арешту на належне вищевказане підозрюваному майно перебуває у площині забезпечення покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкціями ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 260 КК України, за якими ОСОБА_5 висунуто підозру.

Отже, мета накладеного арешту відповідає положенням п. 2 ч. 2 ст. 170 КК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, клопотання слід задоволити та накласти арешт в частині заборони розпорядження та відчуження на зазначену квартиру, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співвмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на належне підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30350694, тип власності: право власності, розмір частки: 1/1, до скасування у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ухвали).

Повний текст ухвали складено 08 вересня 2023 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1