Провадження № 1-кп/344/1123/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що народилася у місті Івано-Франківськ, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, з середньою освітою, інваліда II групи, має на утриманні малолітню дитину, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України ОСОБА_7 №64/20211 від 24.02.2022р «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_6 07.06.2023 року о 12 годині 21 хвилин перебуваючи в приміщенні закладу швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільці, 13 на поверхні одного із диванчиків, помітила мобільний телефон марки «ZTE-Blade A7s (2020)», модель «ZTE A7020», в корпусі чорного кольору, який на вказаному місці залишив без нагляду користувач ОСОБА_8 та який на праві власності належить ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що вказаний мобільний телефон, вартість якого, згідно висновку експерта, становить 1934 гривені, належить потерпілому, не вживши заходів, спрямованих на його повернення власнику, привласнила його собі, тим самим, таємно викрала його.

В подальшому, ОСОБА_6 місце вчинення кримінального правопорушення покинула, а викраденим мобільним телефоном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану вище суму.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпілий під час судового розгляду вказав, що у нього відсутні будь які претензії до обвинуваченої, а щодо призначення покарання їй поклався на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та надала суду показання, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті викрала з поверхні одного із диванчиків у приміщенні закладу швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільці, 13, мобільний телефон марки «ZTE-Blade A7s (2020)», модель «ZTE A7020», в корпусі чорного кольору. Вона розуміє, що вчинила неправильно, їй дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлена, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися її допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора та обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання обвинуваченої ОСОБА_6 не викликають сумнівів у правильності розуміння нею змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. Обвинуваченій роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченої, яка критично ставиться до вчиненого; є інвалідом II групи; з середньою освітою; має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судима.

Обставиною, яка відповідно до ч.1 ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин які відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку - один рік, думку обвинуваченої та її захисника, які просили призначити обвинуваченій покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України, дані про особу винної, яка має міцні соціальні зв`язки, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття, суд приходить до висновку, що вказані обставини, які пом`якшують покарання в своїй сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання вважає, що ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст.69 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, а саме на строк один рік.

В той же час, з урахуванням вищенаведених обставин, які характеризують особу обвинуваченої та підтверджують її негативне і критичне ставлення до вчиненого, її молодий вік, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, відсутність судимостей та те, що обвинувачена є інвалідом II групи, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування основного покарання, проте в умовах здійснення контролю за її поведінкою, а тому до неї слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на неї відповідні обов`язки. Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При призначенні саме такого покарання судом враховано й те, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як тяжкий злочин тільки за ознакою його вчинення «в умовах воєнного стану», при цьому обстановка, в якій вона вчинила злочин, не характеризувалась, як така, що пов`язана з воєнними діями і вона при вчиненні злочину не використала обмеження пов`язані з воєнним станом (повітряна тривога, комендантська година та інше). За умови відсутності кваліфікуючої ознаки воєнного стану, її дії було б кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, що є кримінальним проступком.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз, загальний розмір яких складає 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень, 00 копійок відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинувачену.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Питання щодо скасування арешту майна вирішити згідно ч.4 ст. 174 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Нагляд за ОСОБА_6 здійснювати органу пробації за місцем її проживання.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень, 00 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

оптичні диски з відеозаписами (постанова слідчого від 16.06.2023 року) - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

мобільний телефон марки «ZTE-Blade A7s (2020)», модель «ZTE A7020», в корпусі чорного кольору (постанова слідчого від 20.06.2023 року) повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2023 року арешт.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1