Справа № 297/483/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду:обвинуваченої - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , прокурора - ОСОБА_7 , перекладача - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/175/22 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2022 року про закриття кримінального провадження на підставі ст. 45 КК України щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27- ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2022 рокуклопотання захисника ОСОБА_11 - задоволено.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27- ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України закрити у зв`язку з дійовим каяттям, звільнивши її від кримінальної відповідальності. Речові докази: міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику видане на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке знаходяться в матеріалах кримінального провадження у органу досудового розслідування - залишено на зберіганні в матеріалах кримінального провадження у органу досудового розслідування.

Згідно з ухвалою, ОСОБА_10 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннь за таких обставин.

ОСОБА_10 у жовтні 2021 року замовила у невстановленої досудовим розслідуванням особи одне підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику. При цьому, ОСОБА_10 , розуміючи, що вказаний документ буде підробленим, вчинила пособництво в цьому, надавши необхідні дані, а саме: свої паспортні дані, цим самим заздалегідь обіцяла придбати підроблений документ - міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику. На виконання вказаної домовленості, ОСОБА_10 отримала підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику на своє ім`я, за яке заплатила грошові кошти в розмірі 3000 гривень.

Крім цього, ОСОБА_10 12.12.2021 близько 20:20 години, під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску «Лужанка», за адресою с. Астей, вул. Дружби Народів, 108, Берегівського району, Закарпатської області, в порушення вимог ч. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями, як підставу звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції надала працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ, а саме міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику видане на її ім`я, яке комунальним некомерційним підприємством «Ужгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ужгородської районної ради не видавалося та не посвідчувалося, чим використала завідомо підроблений документ.

Ці дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його особою, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застування закону, який не підлягає застосуванню та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Окрім того, в мотивувальній частині ухвали відсутні показання обвинуваченої ОСОБА_10 щодо обставин кримінальних правопорушень, а лише зазначено, що остання свою вину визнає. Тобто судом не виконані вимоги ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості, вмотивованості та законності судового рішення. Разом з тим, прокурор вважає, що у суду не було підстав для звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, оскільки остання вчинила у різний час два злочини, які мають самостійну юридичну кваліфікацію та утворюють реальну сукупність злочинів, зокрема пособництво у підробленні офіційного документа, який видається підприємством, що має право видавати такий документ, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою, та використала завідомо підроблений документ, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України. Таким чином, можливість застосування щодо ОСОБА_10 ст. 45 КК України виключена, оскільки відсутня обов`язкова умова вчинення злочину вперше.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_6 , перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивного з`ясування обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , судом першої інстанції не дотримані.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Отже, суд першої інстанції приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, мав встановити факт вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, переконатися, що кримінальні правопорушення, в яких вона обвинувачується, дійсно мали місце, що кримінальні правопорушення містять склад злочинів, і вона винна у їх вчиненні та навести в ухвалі аналіз доказів її винуватості, що відповідало б вимогам ст. 372 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, у мотивувальній частині ухвали, що викладається окремим документом має бути зазначено встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону яким він керувався.

Проте, як вбачається з ухвали, цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , суд першої інстанції не дотримався.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання захисника-адвоката ОСОБА_11 та звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України, суд послався на визнання ОСОБА_10 своєї вини, а також те, що ОСОБА_10 вчинила два кримінальні проступки, вину визнала, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочинів, а також те, що шкоду заподіяно не було.

При цьому, даних про те, що ж було встановлено безпосередньо у судовому засіданні в ході судового розгляду, в результаті яких встановлених обставин суд прийшов до висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, мотивувальна частина ухвали не містить.

Крім того, дослідивши детально матеріали кримінального провадження, ознайомившись із журналами судових засідань, колегією суддів встановлено, що розглядаючи дане кримінальне провадження, судом першої інстанції було допущено грубе порушення кримінального процесуального закону України, зокрема, положень ст. 351 КПК України та не проведено належним чином допит обвинуваченої ОСОБА_10 щодо фактичних обставин кримінального провадження, не з`ясовано дату, час, місце та обставини вчинених нею кримінальних проступків.

Зважаючи на те, що в порушення вимог ст. 351 КПК України, судом першої інстанції допит обвинуваченої ОСОБА_10 не проводився, зазначене в ухвалі суду першої інстанції твердження про те, що обвинувачена у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин викладених в обвинувальному акті щодо неї, визнала повністю, не відповідає дійсності.

Зазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, що призвело до порушення права обвинуваченої на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені п. 10, 13, 16 ст. 7 КПК України, і є вимогами, що містять загальні засади кримінального провадження, які за своїм змістом та формою повинні бути суворо дотримані.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження і судового рішення вбачається, що суд належним чином не перевірив і наявність підстав передбачених ст. 45 КК України для звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, про що правильно йдеться в апеляційній скарзі прокурора, оскільки з матеріалів кримінального провадження та змісту ухвали вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у вчиненні двох кримінальних проступків. Діяння ОСОБА_10 які їй ставляться у вину, а саме пособництво у підробленні офіційного документа та використання завідомо підробленого документа, утворюють реальну сукупність кримінальних правопорушень, оскільки, хоча вони є і пов`язаними між собою, однак здійснені окремими самостійними діями та мають розрив у часі. За наведених обставин, оскільки сукупність кримінальних правопорушень, за обставин викладених в ухвалі суду, є реальною, звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_10 на підставі ст. 45 КК України є безпідставним.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що згідно ч. 2, 3 ст.285 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, всупереч вищезазначеним положенням закону, судом першої інстанції не дотримано процедуру судового розгляду, а саме не роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_10 суть обвинувачення та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з підстав передбачених ст. 45 КК України, що підтверджується журналом судового засідання від 03.03.2022.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_10 колегія суддів вважає істотними.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст. 415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, встановити, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 дійсно мали місце, що вони містить склад кримінальних проступків, і остання винна у їх вчиненні, а також наявність чи відсутність підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, та в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2022 року про закриття кримінального провадження на підставі ст. 45 КК України щодо ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, - скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_10 у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді