КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 06 липня 2023 року апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року,

за участі: прокурора представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 13 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: вантажний автомобіль марки Volvo FH 12.380, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 .

Прокурор вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

На переконання прокурора, при вирішенні питання про арешт майна не має значення той факт, що в даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Стверджує, що існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення і відчуження вказаного транспортного засобу, який є об`єктом кримінально-протиправних дій, використовується для незаконного вивозу будівельного сміття, тобто відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Зауважує, що розумність та співрозмірність обмеження права власності чи користування даним майном відповідає завданням кримінального провадження, оскільки, як вважає, це не тільки надасть можливість зберегти речові докази, які будуть використані у подальшому для доведення наявності складу кримінального правопорушення, а і забезпечить унеможливлення подальшого незаконного вивозу будівельного сміття.

Вказує, що під час незаконного вивозу будівельного сміття будь-які особи повинні були усвідомлювати наслідки, які можуть настати відповідно до законодавства України, у тому числі й у вигляді арешту майна.

Вважає, що у даному випадку наявні ризики відчуження транспортного засобу його власником, приховування від органів досудового розслідування, що унеможливить подальше проведення необхідних слідчих дій, у тому числі слідчих експериментів, судових експертиз.

Крім цього, зазначає, що транспортний засіб, у разі його приховування, пошкодження чи знищення, неможливо буде використати як речовий доказ, що відповідно унеможливить його збереження та виконання завдань кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, пояснення представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з наданих суду матеріалів провадження, Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2023 року під № 0000210, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи, заручившись підтримкою посадових осіб місцевої влади, за відсутності дозвільної документації, здійснюють незаконне вивезення побутових відходів на території с. Гореничі Бучанського району Київської області. Вказане сміттєзвалище знаходиться за координатами 50.4022453, 30.1952570. Частина сміттєзвалища та його межі знаходяться на території земельних ділянок з кадастровими номерами: :05:006:0013, :05:006:0018, :01:001:5082, :05:006:5212, :05:006:5441, :05:006:0015, :05:006:5003, :05:001:5161, :01:001:0302, :01:002:0010, :01:001:0294, :05:006:0116, :05:006:0028, :05:006:0115, :05:006:0114. Також встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні ОСОБА_8 , посадові особи ПП «АВТОМАГІСТРАЛЬ», ТОВ «МІШЕМ».

08 травня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 року проведено огляд вищевказаних земельних ділянок, які розташовані в с. Гореничі Бучанського району Київської області, в ході якого виявлено та вилучено вантажний автомобіль марки Volvo FH 12.380, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , два ключі до автомобіля.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 від 08 травня 2023 року зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 00000210.

09 травня 2023 року прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту, із забороною відчуження та користування, на вантажний автомобіль марки Volvo FH 12.380, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно у зв`язку з недоведеністю відповідності майна критеріям ст. 98 КПК України.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно доч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів судового провадження, та правильно встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування не доведено, що майно, яке вилучене 08 травня 2023 року в ході проведення огляду земельних ділянок, які розташовані за адресою с. Гореничі Бучанського району Київської області, а саме: вантажний автомобіль марки Volvo FH 12.380, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , на яке прокурор просить накласти арешт, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

На переконання колегії суддів у клопотанні про арешт майна та у постанові про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні відсутнє належне обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України вказане раніше майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, що свідчить про формальність згаданої постанови.

Також, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, навівши належне обґрунтування своїх висновків в оскаржуваному рішенні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 13 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 759/8328/23 Справа №11-сс/824/3647/2023 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1