Справа №297/2052/23
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

06 липня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІР ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 08 березня 2023 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брід Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, із середньою освітою, військовослужбоця військової частини НОМЕР_1 на посаді стрільця помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону у військовому званні «солдат», не судимого, громадянина України, -

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

29 червня 2023 року до Берегівського районного суду Закарпатської області із Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону надійшов для розгляду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 08 березня 2023 року, відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою судді Берегівського району Закарпатської області від 30 червня 2023 року призначено підготовче судове засідання з розгляду вищевказаного кримінального провадження (а.с. 21).

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , на посаді стрільця помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, у військовому званні «солдат», діючи в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, 07.03.2023, близько 20:00 год., здійснюючи рух на автодорозі поза межами населеного пункту Хмільник Берегівського району Закарпатської області в напрямку с. Верхні Ремети Берегівського району Закарпатської області, перебуваючи на задньому пасажирському сидінні транспортного засобу марки «Skoda Fabia» (д.р.н. Чеської республіки НОМЕР_2 ), під керуванням водія та користувача вказаного транспортного засобу ОСОБА_7 , застосував щодо останнього насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, обхопивши своєю правою рукою шию останнього та почавши здійснювати тиск на його неї, задля перекриття доступу кисню до головного мозку ОСОБА_7 , після чого, змусивши останнього зупинити транспортний засіб та покинути салон автомобілю, в той же час, 07.03.2023, близько 20:00 год., перебуваючи на автодорозі поза межами населеного пункту Хмільник Берегівського району Закарпатської області в напрямку с. Верхні Ремети Берегівського району Закарпатської області, через незачинені водійські дверцята сів за кермо вищевказаного транспортного засобу, де доводячи свій злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом до кінця, всупереч волі власника транспортного засобу, скористався ключами, які знаходились в замку запалювання, привівши двигун вказаного транспортного засобу у робочий стан та почав рух з місця в невстановленому напрямку, залишивши при цьому ОСОБА_7 на проїжджій частині в межах населеного пункту та заволодівши вказаним транспортним засобом, вартість якого станом на 07.03.2023 становила 88 474 грн..

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто в незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , на посаді стрільця помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, у військовому званні «солдат», діючи в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи що за його діями ніхто не спостерігає, 07.03.2023, близько 21:00 год., перебуваючи автодорозі Н-09 між населеними пунктами Дунковиця-Мукачево Закарпатської області, знаходячись в транспортному засобі марки «Skoda Fabia» (д.р.н. Чеської республіки НОМЕР_2 ), таємно заволодів мобільним засобом зв`язку марки «Samsung» моделі «Galaxy A 21s», вартість якого станом на 07.03.2023 становила 2600 грн., який знаходився між передніми сидіннями в салоні вказаного транспортного засобу, та який належить громадянину ОСОБА_7 , після чого покинув місце події та зберігав вказаний мобільний пристрій зв`язку при собі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 2600 гривень.

За наведених обставин ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

В сукупності ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України строком на 2 місяці, мотивоване тим, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2023 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово було продовжено, а востаннє ухвалою слідчого судді цього ж суду від 07.06.2023 до 07.07.2023. Вина ОСОБА_5 у вичненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідуваннякримінального провадження доказами. Разом з тим, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких. У разі визнання його винниму вчиненні вказаних злочинів, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. При цьому, обставини вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, вказують на те, що останній після вчинення правопорушень вживав заходи направлені на переховування та приховання слідів вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, після викрадення транспортного засобу та його пошкодження, він залишив місце події та транспортний засіб марки Skoda Fabia (д.р.н. Чеської республіки НОМЕР_2 ), передав здобуті внаслідок вчинення правопорушення документи, які стосуються зазначеного транспортного засобу, третій особі - ОСОБА_8 , а також очистив дані із здобутого протиправним способом мобільного телефону марки Samsung. З огляду на викладене, ОСОБА_5 усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати шляхом підкупу, погроз, тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів. При цьому, спосіб вчинення кримінального правопорушення, за якого було застосовано насильство щодо потерпілого, а також факт неповідомлення про кримінальне правопорушення свідком ОСОБА_9 , вказують на те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим та свідками, залякувати і схиляти їх до дачі неправдивих показань, а тому існують достатні підстави вважати про можливий незаконний вплив на них зі сторони обвинуваченого.

Також, враховуючи, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, передбачає можливість застосування покарання у виді конфіскації майна, ОСОБА_5 , з метою уникнення вищевказаного покарання, може під час судового розгляду самостійно або з допомогою інших осіб вживати заходи щодо відчуження майна, яке перебуває у його власності. Крім того, ОСОБА_5 , користуючись умовами воєнного стану, зможе змінювати власне місце фактичного проживання та місце служби, чим ускладнюватиме проведення судового розгляду, або схиляти осіб, яким відомі обставини вчинення кримінальних правопорушень, щодо переховування останніми від суду, зміни ними місця фактичного проживання, виїзду за межі державного кордону України, що унеможливить або ускладнить їх участь у судових засідання з метою встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки після вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, останній вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, сліди яких намагався приховати, що вказує на можливість продовження ним протиправної діяльності, у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

На даний час встановлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшились, та продовжують існувати.

ОСОБА_5 маючи можливість вільно пересуватися, отримає реальну можливість вплинути на потерпілого та свідків з метою зміни ними своїх показань або відмови від давання показань, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, прокурор просив продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, з підстав зазначених в такому та пояснив, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим суддею Берегівського районного суду відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово було продовжено, а востаннє ухвалою слідчого судді цього ж суду від 07.06.2023 до 07.07.2023. Вина ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідуваннякримінального провадження доказами. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст. 289 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої та та ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами. Разом з тим, ризики, за яких під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати. Так, на думку сторони обвинувачення, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі,може переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Разом з тим, обставини вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, вказують на те, що останній після вчинення правопорушень вживав заходи направлені на переховування та приховання слідів вчинених кримінальних правопорушень, Також, існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Разом з тим,ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки після вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, останній вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, сліди яких намагався приховати, що вказує на можливість продовження ним протиправної діяльності, у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу . Додав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, встановленим під час досудового розслідування. Вказані ризики не зменшились та продовжують існувати. Просив клопотання задоволити.

Захисник ОСОБА_4 вважала продовження її підзахисному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпідставним, та просила змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважала, що таке буде достатнім для запобігання наведеним в клопотанні ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу даного клопотання, дослідивши матеріали такого та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом

Частиною другою статті 29 Конституції Україн передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2023 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був неодноразово продовжений, а востаннє ухвалою слідчого судді цього ж суду від 07 червня 2023 року до 07.07.2023

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що такий обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої та та ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (частина 1).

Відповідно до п. 4 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В ході судового розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушеннь, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення від п`яти до восьми років позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання.

При цьому, як встановлено, обставини вчинення кримінальних правопорушень, вказують на те, що після вчинення правопорушень було вжито заходи направлені на переховування та приховання слідів вчинених кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, як встановлено, існує ризик, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати шляхом підкупу, погроз, тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів.

При цьому, спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за якого було застосовано насильство вказує на те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим та свідками, залякувати і схиляти їх до дачі неправдивих показань, а тому існують достатні підстави вважати про можливий незаконний вплив на них зі сторони обвинуваченого.

Крім цього, обвинувачений, ОСОБА_5 , користуючись умовами воєнного стану, зможе змінювати власне місце фактичного проживання та місце служби, чим ускладнюватиме проведення судового розгляду, або схиляти осіб, яким відомі обставини вчинення кримінальних правопорушень, щодо переховування останніми від суду, зміни ними місця фактичного проживання, виїзду за межі державного кордону України, що унеможливить або ускладнить їх участь у судових засідання з метою встановлення обставин кримінального правопорушення. А тому, на думку слічого судді існує ризик, що останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обставини вчинення злочинів вказують на можливість продовження ним протиправної діяльності, у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Так, на думку суду, в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п 1, п. 3, п. 4 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, суд враховує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області було встановлено наявність вищевказаних ризиків, у зв`язку з чим, ухвалою слідчого судді від 10.03.2023 відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Наявність вказаних ризиків було встановлено також і ухвалами слідчого судді від 05.05.2023 та від 07.06.2023, якими було продовжено станньому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання пі вартою.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, вищевказані ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, на думку суду, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, з врахуванням встановлених обставин, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, те, що останній може переховуватися від суду,незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачного ОСОБА_5 , доведеним.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, як просила сторона захисту, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, встановленим в ході судового розгляду даного клопототання.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За наведених обставин, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та враховує розмір застави, яка була визначена останньому ухвалою слідчого судді в ході досудового розслідування про застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому, вважає визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд вважає, що у разі внесення обвинуваченим застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

А тому суд вважає, що продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 2 місяці, як просив прокурор, є таким, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України, а тому вважає продовжити такий на шістдесят днів.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України задоволити частково.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату її закінчення в межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 176-178, ст. 182, 183, 194, 196, 197, 314, 315 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 08 березня 2023 року, відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України, - задоволити частково.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів до 17 год. 20 хв. 03 вересня 2023 року.

Визначити ОСОБА_5 розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, в сумі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн..

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом до прокурора та суду;

- не відлучатись з території Берегівського району Закарпатської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками в данному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали закінчується о 17 год. 20 хв. 03 вересня 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та надіслати начальнику відділу ДУ "Закарпатської УВП №9" та начальнику Берегівського РВП ГУНП України в Закарпатській області для виконання.

Ухвала протягом 7 діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_10