Провадження № 1-кс/344/6435/23
У Х В А Л А

08 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000083, -

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що Відділом СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 від 14.06.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та наразі невстановленою розслідуванням особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України», Закону України «Про прикордонний контроль», Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 28.07.2023 приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підшукали даного громадянина як особу, яка мала намір незаконно перетнути державний кордон України та запропонували йому механізм перетину кордону із супроводом ОСОБА_4 та наразі невстановленої досудовим розслідуванням особи, поза межами пунктів пропуску на ділянці кордону, що знаходяться на межах Івано-Франківської та Чернівецької областей. Відтак, в період часу з 17 год. 18 хв. по 21 год. 04 хв. 01.08.2023 ОСОБА_7 , зустрівшись із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в смт. Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області, отримав від них вказівки та поради щодо подальшого незаконного перетину кордону та у супроводі останнього почав переміщуватись до с.Довгопілля, Вижницького району, Чернівецької області, де їх у попередньо визначеному місці, а саме біля приватного будинку між вул. Головна та вул. Заводська, вказаного населеного пункту, зустрів ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_7 в період часу з 04 год. 43 хв. по 09 год. 36 хв. 02.08.2023, у супроводі ОСОБА_4 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно перетнув державний кордон України із Румунією, за що надав на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та наразі невстановленої розслідуванням особи, грошові кошти загальною сумою 2500 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 91 400 грн. Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. 06 вересня 2023 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, українцю, уродженцю с. Шепіт, Вижницького (Путильського) району, Чернівецької області, не працюючому, раніше не судимому, РНОКПП: НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке того ж дня вручено його рідному брату ОСОБА_8 , оскільки місцезнаходження ОСОБА_4 , невідоме. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , перебуває нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальна площа (кв.м): 24.50, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 20556961.

Слідчий просив розглянути клопотання без його участі.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ст. 170 Кримінального процесуального Кодексу України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Захід забезпечення кримінального провадження тимчасове вилучення майна, застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

У свою чергу, зазначене вище тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасово вилучення майна та його арешт.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення , збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п.10 ч.2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

06 вересня 2023 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, українцю, уродженцю с. Шепіт, Вижницького (Путильського) району, Чернівецької області, не працюючому, раніше не судимому, РНОКПП: НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке того ж дня вручено його рідному брату ОСОБА_8 , оскільки місцезнаходження ОСОБА_4 , невідоме.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , перебуває нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальна площа (кв.м): 24.50, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 20556961.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Таким чином клопотання обґрунтовано належними правовими підставами.

Відповідно до зазначеного, суд-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити;

накласти арешт на нерухоме майно, із позбавленням права на його відчуження та розпорядження, що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме на житловий будинок, загальна площа (кв.м): 24.50, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 20556961.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1