ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1563/22

Провадження № 1-кп/210/178/23

"09" травня 2023 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст.368 КК України, відомості про яке внесено 08 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163

сторони та учасники підготовчого судового засідання: прокурор Дніпропетровської областної прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В Дзержинському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться на розгляді обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст.368 КК України, відомості про яке внесено 08 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 в інтересах свого підзахисного ОСОБА_3 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що Обвинувальний акт на сторінці 5 в двох абзацах містить твердження про вчинення «злочину» обвинуваченим, які не відповідають вимогам кримінального процесуального закону та не кореспондуються з позицією ЄСПЛ з цього питання у зв`язку із порушенням презумпції невинуватості. Крім того, в обвинувальному акті зазначається про одержання обвинуваченим неправомірної вигоди в сумі 20 000 гривень, яка складається з двох сум по 10 000грн. та однієї 1000 грн, наданих свідком Плешаковою, яка на 1000грн. написала заяву, що не заперечує проти арешту.В обвинувальному акті не вказано кому(юридичній особі, фізичній особі або державі), належали грошові кошти в сумі 20 000грн., а тим більш в обвинувальному акті відсутній відповідно п.7) ч. 2 ст. 291 КПК України розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та відсутній цивільний позов.

Обвинувачений ОСОБА_3 , підтримав свого захисника, а також заявив клопотання про зменшення розміру застави, оскільки вона визначена більшою ніж це передбачено кримінально процесуальним законодавством.

Прокурор заперечував з приводу заявленого клопотання захисника та зазначив, що при складанні обвинувального акта всі вимоги визначені ч. 2 ст. 291 КПК України виконано прокурором, тому підстав для повернення обвинувального акта відсутні.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Позиція суду щодо повернення обвинувального акта.

Частиною 4 статті 110 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

В свою чергу ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Таким чином для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України.

Перевіривши обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 на відповідність вимогам кримінально-процесуального законодавства, суд вважає його таким, що відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

У контексті тверджень захисника ОСОБА_5 про недолік викладу фактичних обставин в обвинувальному акті, а саме те, що не конкретизовано дії обвинуваченого, що твердження в обвинувальному акті не відповідають вимогам кримінального процесуального закону, суд звертає увагу на наступне. Визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Адже виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому КПК України. При цьому кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 року по справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18). Відповідно до названої позиції, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Своїми доводами про те, що в обвинувальному акті зазначається про одержання обвинуваченим неправомірної вигоди в сумі 20 000 гривень, яка складається з двох сум по 10 000 грн. та однієї 1000 грн, наданих свідком Плешаковою, яка на 1000грн. написала заяву, що не заперечує проти арешту, а також те, що в обвинувальному акті не вказано кому (юридичній особі, фізичній особі або державі), належали грошові кошти в сумі 20 000 грн., захисник фактично порушує питання остаточної доведеності вини або невинуватості особи.

Водночас таке питання не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні з огляду на мету цієї стадії та вичерпний перелік повноважень суду під час її проведення. Вирішення такого питання можливе виключно за результатами судового розгляду та на підставі дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Рішення Європейського суду з прав людини на які посилається захисник не стосуються по суті питань щодо форми та змісту обвинувального акту.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 з моменту направлення обвинувального акту до суду набув статусу обвинуваченого, і втратив статус підозрюваного.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

За будь-яких обставин, суд на стадії підготовчого судового засідання не може досліджувати та давати оцінку правильності чи хибності як викладеному в обвинувальному акті формулюванню обвинувачення за кожним епізодом, на підставі викладених фактичних обставин кримінального правопорушення та які прокурор вважає встановленими, що підлягає доказуванню стороною обвинувачення тільки під час судового розгляду провадження, за результатами якого суд і формулює обвинувачення, визнане доведеним або приймає рішення про недоведеність обвинувачення з підстав, визначених законом.

Водночас, обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта та пред`явленого особі обвинувачення, є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

Суд не може вийти за межі підготовчого судового засідання, під час якого обставини, на які посилається адвокат не досліджуються, а питання, порушені захисником, входить до предмету доказування згідно зі ст. 91 КПК України, що здійснюється на стадії судового розгляду, а не підготовчого провадження.

До того ж прокурор не позбавлений можливості змінити обвинувачення під час судового розгляду справи відповідно до положень ст.338 КПК України.

Таким чином, викладені у клопотанні сторони захисту про повернення обвинувального акту, обставини не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору у розумінні ст. 291 КПК України, а обґрунтування, які подані захисником є лише розширенням попередньої позиції сторони захисту, і не свідчать про істотні недоліки обвинувального акта, які б перешкоджали його призначенню до судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору необґрунтованим, а тому таким, що не підлягає задоволенню.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 08 квітня 2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №№0000163 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України відповідає положенням статті 291 КПК України, підстав для повернення його прокурору не вбачається.

Також не вбачається підстав для застосування положень пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України.

Враховуючи наведене, обвинувальний акт на підставі пункту 5 частини 3 статті 314 КПК України підлягає призначенню до судового розгляду.

Позиція суду щодо зміни запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2021року відносно підозрюваного ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмір 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 567 500 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Оцінюючи національне законодавство, ЄСПЛ у справі "Істоміна проти України" зауважив, що відповідно до ч. 4 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) слідчий суддя визначає розмір застави «…з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього».

Відносно ОСОБА_3 при застосуванні запобіжногозаходу у вигляді тримання підвартою визначено розмір застави на рівні 567 500 (п"ятсот шістдесят сім тисяч п"ятсот) , що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,.

Обвинувачений належним чином виконує свої процесуальні обоов"язки, а обов"язки, визначені ст. 194 КПК не продовжувалися.

Застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. ЄСПЛ наголосив на тому, що суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

КПК України імперативно визначив межі розміру застави, яка може бути призначена в залежності від кваліфікації і тяжкості кримінального правопорушення, та в даній справі він становить від 20 до 80 прожиткових мінімумів

У випадку ігнорування факту завідомої непомірності застави для особи судом спотворюється сутність запобіжного заходу, яка призводить до безальтернативності тримання під вартою, через реальну неможливість внесення особою застави і може свідчити про елементи тиску на неї з боку сторони обвинувачення для досягнення результату протилежного від легального об`єктивного встановлення істини змагальними процесуальними засобами.

У відповідності до положень статті 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану, іншими словами, з огляду на особу обвинуваченого впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку його неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі. Проте поряд з цим особа повинна мати реальну здатність внести заставу відповідного розміру..

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що доводи захисника обвинуваченого є частково обгрунтованими, тому клопотання підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що одним із застоводавцев у справі є матір обвинуваченого ОСОБА_6 .. За період внесення застави і по теперішній час остання 12 разів знаходилась на стаціонарному лікуванні, в підтвердження чого суду представлені виписки з історії хвороб

При вирішенні клопотання суд враховує, що зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

За таких обставин, суд вважає, що наразі наявні обставин, які б давали підстави для застосування меншого розміру застави, співставивши існуючі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом виконання процесуальних обов`язків, особу обвинуваченого, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2023 року складає 2684,00 грн., вважає за необхідне зменшити розмір застав з 567500,00 грн до 367000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 197, 199, 291, 314, 331, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 - про повернення обвинувального акту - залишити без задоволення.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст.368 КК України, відомості про яке внесено 08 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 - у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу на 13 годину 30 хвилин 18 травня 2023 року.

Кримінальне провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання здійснити виклик сторін кримінального провадження.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 - про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави - задовольнити.

Зменшити розмір застави як запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_3 - з 567500,00 (п"ятсот шістдесят сім тисяч п"ятсот) грн. до 367 500,00 (триста шістдесят сім тисяч п"ятсот) грн.

Суму застави в розмірі 200 000,00 (двісті тисяч гривен), внесений на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 203/4625/21, пр. 1-кс/0203/2785/2021 за квитанцією 0.0..1 від 19.11.2021 року повернути заставодавцю - ОСОБА_6 , РНКОПП НОМЕР_1 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Копію ухвали направити до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області для відома.

Повний текст ухвали складено та проголошено 11 травня 2023 року 11 год. 00 хв. в залі судових засідань № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру, 24, 3-й поверх)

Суддя: ОСОБА_1