У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000244, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 26 січня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-обвинуваченого за ч. 3 ст. 286-1 КК України

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 26 січня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання після набрання вироком законної сили, зарахувавши час перебування його під вартою з 06.10.22 по 02.12.2022. Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат за проведення судових експертиз та речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок змінити, помякшити призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт не погоджуючись з доводами суду першої інстанції в частині призначеного покарання, зазначив, що наявні декілька обставин, які пом`якшують покарання та дають підстави для призначення покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України.

На думку апелянта, такими обставинами є: молодий вік обвинуваченого, вчинення злочину вперше, беззаперечне визнання вини, позитивні характеристики, міцні соціальні зв`язки. Тому, вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_6 можливо застосувати ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

03.10.2022 близько 23:05 год., водій ОСОБА_6 у порушення п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, керуючи технічно не справним автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався у темний час доби по сухій, чистій, неосвітленій проїзній частині автодороги сполученням «Новий Буг Станційне» на території Баштанського району Миколаївської області зі сторони м. Новий Буг в напрямку с. Станційне.

Рухаючись в обраному напрямку, на відстані близько 1-го кілометру від с. Станційне, водій ОСОБА_6 , грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України, а саме: рухаючись по проїздній частині вищевказаної автодороги, проявив неуважність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, а також до дорожньої обстановки та її змінам, хоча зобов`язаний був постійно її контролювати і мав таку можливість, не обрав, в установлених межах безпечної швидкості руху, не ураховував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. В результаті чого допустив наїзд керованого ним автомобіля за межі проїжджої частини із подальшим його перекиданням.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_10 вимог п. 2.3 «б», п. 12.1 ПДР України, які знаходяться в прямому, причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої. Його дії кваліфіковані за ч. 3 ст.286-1 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу захисника підтримав.

Прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам. Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст.286-1 КК України, і в цій частині апелянтом вирок не оскаржується.

Що стосується призначеного покарання, то відсутні вважати його занадто суворим, як вважає апелянт.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані та обвинуваченому призначено покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкого злочину) та обставин його вчинення.

Також достатньо враховані дані про особу винного, який раніше не судимий, не працює, на обліку у спеціалізованих установах не перебуває, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, проживає з батьками.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов обгрунтованого висновку про призначення покарання обвинуваченому у межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення волі та з позбавленням права керування транспортними засобами, та визначено у розмірі, який є мінімальним.

Тому вважати призначене покарання занадто суворим, немає.

Що стосується наведених в мотивувальній частині вимог про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, то і ці доводи апелянта позбавлені підстав.

Усі вищенаведені дані про особу винного, зокрема дані про його міцні соціальні зв`язки, молодий вік обвинуваченого, вчинення злочину вперше, беззаперечне визнання вини, позитивні характеристики, на що вказує апелянт, достатньо враховані судом першої інстанції при призначенні покарання (основного та додаткового), яке за розміром є мінімальним.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом на підставі ч. 1 ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Хоча ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, але лише його каяття у вчиненому злочині не є підставою для призначення покарання більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, з огляду на обставини вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_6 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчинив суспільно небезпечне діяння, що призвело до загибелі людини, тобто наслідки є тяжкими.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції призначив покарання з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, виходячи як з характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, даних про його особу, а також обставин, що пом`якшують покарання, а також особистого ставлення ОСОБА_6 до вчиненого. Призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому колегія суддів враховує думку потерпілого про підтримання апеляційної скарги захисника, однак вважає, що така позиція не є вирішальною при прийнятті відповідного рішення судом, з огляду на конкретні обставини справи.

За такого, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 26 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3