Справа № 481/1526/23
Провадж.№ 1-кп/481/94/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Томашгород, Рокитнінського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

Встановив:

В провадження Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

Ухвалою судді від 28.08.2023 року в даному кримінальному провадження було призначено підготовче судове засідання на 30.08.2023 року.

18.08.2023 ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області підозрюваному ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 16 днів, до 01.09.2023 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Крім того встановлено ще й ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, за їх вчинення відбував покарання, стабільного заробітку ОСОБА_4 не має, тому може продовжити свою протиправну діяльність.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти підстав, викладених у клопотанні прокурора. Пояснив, що він намірів переховуватися від суду, так само як і чинити тиск на свідків, він не має. Дійсно між ним та ОСОБА_6 був спір та бійка, однак вона жодним чином не стосується даного кримінального провадження та його показів. Вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, є занадто суворим. І просив застосувати до нього домашній арешт.

Його захисник - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Вважає, що прокурор в судовому засіданні не довів ризики, передбачені КПК України. Просив обрати ОСОБА_7 запобіжний захід більш м`який та достатній у виді особистого зобов`язання.

Суд, проаналізувавши клопотання прокурора, заслухавши його думку, та думку інших учасників судового провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в клопотанні обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт чи особисте зобов`язання слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування чи суду, та незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні.

Суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту, та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так само, суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні доводи для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Також суд вважає наявним ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити свою незаконну діяльність і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що застосування запобіжних заходів у виді домашнього арешту, особистого зобов`язання не є можливим, оскільки зважаючи на умови проживання підозрюваного та відсутність стійких соціальних зв`язків не вбачається чинників, які сприятимуть виконанню підозрюваним своїх обов`язків та будуть стримуючим фактором від бажання покинути своє місце проживання, чи вплинути якимось незаконним чином на свідків, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд звертає увагу на дані про особу обвинуваченого, який підозрюється в скоєнні тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми років ( ч.2 ст.289 КК України), те, що він до затримання не був офіційно працевлаштований. Крім того, враховуючи наведене, те, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, коли докази у справі не досліджувались, не допитані свідки та потерпілі, слушними є також аргументи про існування ризику незаконного впливу на свідка з боку обвинуваченого, якому, крім іншого, відомі адреси проживання свідків. При цьому, судом враховано стан здоров`я обвинуваченого, а саме, що матеріали провадження не містять даних, які свідчать про неможливість забезпечення обвинуваченому належного лікування адміністрацією установи попереднього ув`язнення у разі захворювання, а тому, ОСОБА_4 може утримуватись в установі попереднього ув`язнення та отримувати за місцем попереднього ув`язнення необхідну медичну допомогу у разі необхідності такої.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого на думку суду, відповідає охороні прав та інтересів як суспільства, так і потерпілої, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В той же час, суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений наслідками для усього суспільства в цілому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, та незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Враховуючи викладене суд вважає, за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а у клопотанні обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт чи особисте зобов`язання - відмовити.

Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, обставини кримінальних правопорушень та вартість викраденого майна, суд вважає за необхідне залишити раніше визначений розмір застави у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (2684 грн. х 40 = 107360 грн.), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 205, 315, 331, 350, 369, ч. 1 ст. 370 КПК України, суд, -

Постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 жовтня 2023 року до 16:15 години.

Визначити ОСОБА_4 , заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок та обов`язки, з числа передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, які будуть покладені на нього у разі внесення застави:

1. Прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду.

2. Не відлучатися з місця проживання в місті Новий Буг, Баштанського району, Миколаївської області, без дозволу зазначених осіб.

3. Повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Строк дії даної ухвали закінчується 29.10.2023 року.

У підготовчому судовому засідання оголосити перерву до 05.09.2023 року до 13:00 год.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та скерувати начальнику державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 10:00 год. 01.09.2023 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Суддя