Справа № 342/1373/20
Провадження № 1-кп/342/44/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду міста Городенка Івано-Франківської області кримінальне провадження №0000035 від 14.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 перебувало кримінальне провадження № 0000035 від 14.02.2020 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного 20.01.2023 на підставі розпорядження керівника апарату суду № 3 від 20.01.2023, для розгляду вказаної справи визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2023 року призначено судовий розгляд справи.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 07.02.2023 виправлено описку в ухвалі Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2023 р.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК, а саме у погрозі вбивством, якщо є реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, що згідно ст. 12 КК є проступком.

Так, 14.02.2020 близько 10.00 год ОСОБА_8 перебував біля власного магазину «Роксолана» по вул.Галицька у с.Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, де знімав шиферне накриття. В той час до ОСОБА_8 підійшов ОСОБА_3 , який на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, з причин наявності спору відносно земельних меж, вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_8 , під час якого висловлювався щодо нього нецензурною лайкою, погрожував вбивством та наказував останньому припинити знімати шиферне накриття. У свою чергу ОСОБА_8 на дії ОСОБА_3 не реагував та продовжував виконувати вказані роботи. У ході словесного конфлікту ОСОБА_3 , будучи невдоволеним поведінкою ОСОБА_8 , маючи намір примусити останнього припинити знімати вказане шиферне накриття, зайшов до домогосподарства, в якому тимчасово проживає по АДРЕСА_1 , де взяв свій власний газовий самозарядний пістолет марки «Zoraki», із яким направився до ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_3 , підійшовши із вказаним пістолетом до ОСОБА_8 , та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що його умисні дії здатні викликати у потерпілого побоювання за своє життя і здоров`я, та бажаючи цього, шляхом висловлення словесних погроз вбивством та демонстрації пістолета, який він тримав у руках, поводячи себе агресивно, з метою викликати у ОСОБА_8 побоювання за своє життя, спрямував у напрямку останнього газовий самозарядний пістолет марки «Zoraki» і, погрожуючи ОСОБА_8 вбивством, наказав йому припинити знімати шиферне накриття, після чого умисно здійснив один постріл над головою ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 , перелякавшись пострілу, побоюючись за своє життя, сприймаючи погрозу вбивством ОСОБА_3 реально, оскільки не мав змоги себе захистити, виконав вимогу останнього та припинив знімати шиферне накриття, відійшовши у протилежну від ОСОБА_3 сторону.

Відповідно до висновку експерта зазначений пістолет не є вогнепальною зброєю та є газовим самозарядним пістолетом калібру 9 mm. P.A.K. марки «Zoraki» моделі 914 Т.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 підтримав подане 23.02.2023 клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК, на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності та про закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисника підтримав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною; роз`яснив суть обвинувачення, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК, на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності та про закриття кримінального провадження, зазначивши, що з моменту вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення минули строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності та обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та судового розгляду, інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, 26.06.2023 року подав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності.

Представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні 10.07.2023 при вирішенні вказаного клопотання поклалася на розсуд суду.

Суд, вивчивши клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, зазначає наступне.

Згідно положень п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою статті 284 КПК України, відповідно якої кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності

Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК, що згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком та карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Частиною 2 ст.49 КК передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 19 листопада 2019 року, справа №345/2618/16-к, провадження №51-1491км19 «…..звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого, не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Велика Палата Верховного Суду у справі №735/1121/20 від 02.03.2023 виснувала, що встановлені частиною другою статті 49 КК загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів. Адже незалежно від того, ухиляється особа від кримінальної відповідальності чи ні, з плином часу неминуче зменшується гострота сприйняття минулої злочинної поведінки потерпілим та іншими особами, знижується запит суспільства на покарання винного і втрачається актуальність застосування заходів кримінальної репресії. Крім цього, навіть якщо людина уникає несприятливих для себе правових наслідків попередньої злочинної діяльності, невчинення нових правопорушень упродовж багатьох років дає підстави презюмувати її виправлення. Водночас сам по собі факт ухилення від розслідування та суду не є кримінально караним діянням. Однак у разі беззастережної заміни передбачених частиною першою статті 49 КК строків загальними з огляду на сам лише факт такого ухилення, незалежно від тривалості, особа в усякому разі опиниться в гіршому становищі порівняно з тією, котра до спливу диференційованих строків вчинить навіть низку нових злочинів, у тому числі тяжких. Зазначене є очевидно несумісним зі справедливістю як властивістю права, що вимагає співмірності юридичних наслідків протиправних дій їх соціальній небезпечності. Особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК, подовжених на час ухилення. Встановлені частиною другою цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.129 КК України, вчинив 14.02.2020, а отже, на даний час строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності закінчились, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.

Обставин, що свідчили б про ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від досудового розслідування чи суду, тобто умисних дій з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, судом не встановлено, а відкладення судових засідань за клопотанням сторін чи з інших причин не є ухиленням від слідства і суду та не може бути підставою для зупинення перебігу давності згідно ст.49 КК України (постанова ВП ВС від 17.06.2020 у справі №598/1781/17).

Формулювання вказаних положень ст. 49 КК, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав суду свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.129 КК України з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з цим.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.07.2021 № 552/5595/18, згідно якій за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 після вчинення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України кримінального правопорушення, інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

Враховуючи, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, з часу його вчинення до дня вирішення питання про його звільнення від кримінальної відповідальності минуло більше трьох років, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України закінчився, беручи до уваги згоду обвинуваченого ОСОБА_3 щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України, на підставі імперативних положень п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 49 КК, є підстави для задоволення клопотання захисника обвинуваченого .

З огляду на те, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження щодо нього закривається на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

У постанові ВС у справі № 203/241/17 від 12.09.2022 року об`єднана палата Касаційного кримінального суду зробила висновок, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, процесуальні витрати за проведення експертиз слід віднести на рахунок держави.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Також у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, слід вирішити питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. 49 КК, ст. ст. 284, 370 - 372 КПК, суд,

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000035 від 14.02.2020 на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, закрити.

Процесуальні витрати за проведення судово-балістичних експертиз від 24.02.2020 року №СЕ-19/109/8/1-66БЛ/20 в розмірі 785,05 грн та від 25.02.2020 року №СЕ-19/109/8/1-65БЛ/20 в розмірі 1570,1 грн віднести на рахунок держави.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2020 у виді арешту, накладеного на предмет, ззовні схожий на пістолет марки «ZORAKI», модель 914-Т чорного кольору з магазином та чотири предмети ззовні схожі на патрони із маркуванням 9 мм РАК у пластиковій коробці чорного кольору із забороною на відчуження, користування та розпоряджання до вирішення питання про долю вказаних речових доказів.

Речові докази:

- предмет, ззовні схожий на пістолет марки «ZORAKI», модель 914-Т чорного кольору з магазином та чотири предмети ззовні схожі на патрони із маркуванням 9 мм РАК у пластиковій коробці чорного кольору, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, - знищити;

- предмет, ззовні схожий на гільзу із маркуванням 9 мм РАК, що знаходилась на землі біля краю проїзної частини дороги, який знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ВП №2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, - знищити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1