Справа № 991/4634/23
Провадження 1-кс/991/4653/23
У Х В А Л А

30.05.2023 м. Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні, за участі секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и л а:

1.22.05.2023 ОСОБА_3 за допомогою засобів поштового зв`язку звернулась до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки останні не внесли відомості про кримінальне правопорушення за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та не надали витяг з ЄРДР.

2.29.05.2023 згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, скарга передана на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .

3.Скаржник просила розглянути скаргу за її відсутності. З огляду на що, а також засаду диспозитивності, слідча суддя вважає за можливе здійснити такий розгляд.

4.НАБУ свого представника у судове засідання не направило. Оскільки, КПК України не встановлює перешкод для розгляду скарги у випадку не прибуття представника суб`єкта, дії або бездіяльність якого оскаржується, слідча суддя вважає за можливе розглянути таку скаргу. Виходячи з наведеного, слідча суддя доходить висновку, що скарга подана особою, яка має право подавати таку скаргу.

5.Дослідивши скаргу, слідча суддя дійшла висновку про необхідність відмови у її задоволенні, з огляду на таке.

6.Скарга мотивована тим, що 18.05.2023 ОСОБА_3 звернулась до НАБУ із заявою, у якій просила внести відомості про вчинення суддею Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 зловживання впливом, надання неправомірної вигоди службовим особам, підкупі працівників поліції та медичної служби, зловживанні владою та службовим становищем. Зокрема зазначила, що ухваливши рішення про залишення без задоволення позовних вимог у справі № 638/2488/22 за її позовом до слідчого СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та моральної шкоди, суддя ОСОБА_4 фактично надав неправомірну вигоду слідчому ОСОБА_5 (дружина якого працює судовим розпорядником у Дзержинському районному суді м. Харкова, що, на переконання скаржника, теж могло впливати на прийняття суддею рішень, що стосувались слідчого ОСОБА_5 ), звільнивши його таким чином від відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок фальсифікації кримінального провадження № 0002250, досудове розслідування у якому було розпочато щодо обставин вбивства ОСОБА_6 . Так, у названому рішенні, на переконання скаржника, суддя ОСОБА_4 викривляв факти, що стосувались кримінального провадження № 0002250, зокрема про те, що вона не визнавалась потерпілою у названому кримінальному провадженні, в той час як зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається про її допит у якості потерпілої, не звернув увагу, як і слідчий ОСОБА_5 , на те, що у провадженні не було досліджено мотиви вбивства ОСОБА_6 . Водночас, скаржник переконана, що її чоловіка вбито через політичну діяльність та з метою трансплантації його органів, в чому ОСОБА_3 підозрює лікаря ОСОБА_7 , натомість, слідчий ОСОБА_5 допитав названого лікаря у якості свідка. Про вірогідність версії ОСОБА_3 щодо мотивів вбивства її чоловіка, свідчить те, що за даними обставинами внесено відомості до ЄРДР за номером кримінального провадження 0001311.

7.Окрім того, на переконання скаржника, ухваливши рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у справі №368/2488/22, суддя ОСОБА_4 надав неправомірну вигоду і третім особам у справі ГУ НП в Харківській області, Харківське РУП № 3, шляхом збереження їх репутації.

8.У заяві також зазначено, що на упереджене ставлення судді ОСОБА_4 та численні порушення при розгляді справи № 638/2488/22 вказують такі обставини як: (1) прийняття до розгляду відзиву представника третьої особи ГУ НП України в Харківській області, в той час, як відповідно до процесуального законодавства, відзив надається відповідачем, а не третьою особою; (2) у рішенні відсутні будь-які відомості про відповідь на відзив, яка подана позивачем ОСОБА_3 ; (3) не відповідність розміру завданої шкоди, а саме у рішенні мова йде про суму 50 000, 00 грн, а у відзиві на позов, поданим представником Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області ОСОБА_8 від 27.01.2023, зазначено розмір шкоди 1 020 168 грн.. Окрім того, у названому відзиві ОСОБА_8 зазначено, що він діє в порядку самопредствництва, в той час як ЦПК України таке не передбачено, однак ці обставини теж були проігноровані суддею ОСОБА_4 ; (4) залучення до справи у якості третьої особи Державну казначейську службу України, оскільки, у разі задоволення позову шкода та судові витрати у справі підлягали б стягненню з Державного бюджету України, що на переконання скаржника, могло завдати шкоди інтересам держави, особливо в умовах воєнного стану.

9.Поряд з цим, у заяві ОСОБА_3 зазначила, що суддя ОСОБА_4 є головою Дзержинського районного суду м. Харкова, а тому, на її переконання, міг впливати на фальсифікацію інших судових документів, зокрема, на прийняття рішення у справі № 638/17467/19 за її позовом до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації про скасування висновку клініко-експертної комісії та стягнення моральної шкоди, з метою, знову ж таки, приховування обставин вбивства ОСОБА_6 в інтересах слідчого ОСОБА_5 та лікаря ОСОБА_7 , а також у справі 638/13952/20 (хвала від 03.12.2020).

10.Отже, наведене в заяві, на переконання скаржника, свідчить про наявність в діях судді ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень, передбачених статтями 354, 364, 366-2, 366-3, 369, 369-2, 375, 396 КК України. Однак відомості за такою заявою до ЄРДР внесені не були.

11.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

12.Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: (1) прокурор, слідчий (детектив) наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; (2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; (3) відповідна процесуальна дія прокурором, слідчим (детективом) у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

13.Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

14.Ознакам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України.

15.Отже, оскаржена ОСОБА_3 бездіяльність відповідає ч. 1 ст. 303 КПК України.

16.Також, згідно із ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

17.У силу ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

18.Остання встановлює, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України (статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, та кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України. Водночас, повинна бути наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

19.Так, абз. 5 п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України передбачено таку умову як вчинення кримінальних правопорушень суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України

20.Отже, скарга в частині повідомлення про вчинення суддею Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених статтями 354, 364, 366-2, 366-3, 369, 369-2 КК України, підлягає розгляду в цьому суді.

21.Водночас, слідча суддя звертає увагу, що згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р/2020 від 11.06.2020, статтю 375 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), що виключає можливість притягнення до кримінальної відповідальності за неї, а так само і внесення відомостей до ЄРДР, щодо обставин, які можуть містити ознаки такого правопорушення.

22.Поряд з цим, слідча суддя бере до уваги, що у скарзі йде мова також про можливе вчинення іншого кримінального правопорушення, передбаченого статтею 396 КК України, цією ж особою, то з урахуванням положень п. 20-2 розділу XІ «Перехідні положення» КПК України, слідча суддя вважає, що загалом по такій скарзі має здійснюватися судовий контроль Вищим антикорупційним судом.

23.На підставі викладеного, скарга відповідає вимогам ст. 303 та ч. 1 ст. 306 КПК України.

24.Поряд з цим, слідча суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

25.Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

26.Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

27.Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

28.Слідча суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

29.Однак, на переконання слідчої судді, скарга ОСОБА_3 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

30.Як уже зазначала слідча суддя, ч. 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, що викладалась вище.

31.На переконання слідчої судді, твердження скаржника про вчинення кримінальних правопорушень має занадто узагальнений, абстрактний характер, а наведені відомості не дають змоги попередньо кваліфікувати такі діяння саме як кримінальні правопорушення.

32.Так, усі покликання скаржника зводяться фактично до її незгоди із ухваленими суддею ОСОБА_4 судовими рішеннями у справах № 638/2488/23 та № 638/17467/19, а також з результатами здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002250, водночас покликання ОСОБА_3 на зловживання владою, зловживання впливом, підкуп працівників поліції та медичної служби, надання неправомірної вигоди, приховування злочину, постановлення суддею завідомо неправосудного рішення, що вчинені суддею ОСОБА_4 , є лише її припущеннями, на підтвердження чого не наведено жодних обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення кримінальних правопорушень. А обставин щодо декларування недостовірної інформації та неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що входить до складу кримінальних правопорушень, передбачених статтями 366-2 та 366-3 КК України, про що зазначено в заяві, скаржником взагалі наведено.

33.Отже, доводи заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, на переконання слідчої судді, є необґрунтованими припущеннями не заснованими на фактичних даних.

34.Натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінального правопорушення, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

35.З огляду на наведене, обставини, викладені в заяві, не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

36.Отже, оскільки викладене ОСОБА_3 не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відсутня і бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР за такою заявою, а відповідно і щодо обов`язку надати витяг з ЄРДР.

37.На підставі наведеного, слідча суддя вважає, що наявні підстави, для відмови у задоволення скарги.

З огляду на викладене, керуючись статтями ст. 214, 303, 307, 371-372, КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідча суддя ОСОБА_1