Справа № 283/1350/23
Провадження №1-кп/283/145/2023
У Х В А Л А

03 серпня 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , законного представника потерпілої - ОСОБА_4 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , провівши у режимі відеоконференції закрите судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 14.03.2023 за №0000124, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Малинського районного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000124 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України.

Ухвалою від 27.06.2023 обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8» строком на 45 днів, до 10.08.2023 (включно).

Прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема: ризик ухилення обвинуваченого від суду; ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження вчинення кримінальних правопорушень. Запобігти вказаним ризикам, на думку прокурора, застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не можливо. Крім того, на підтвердження клопотання прокурор зазначила, що 29.03.2023 до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ст. 386 КК України, з тих підстав, що 27.03.203 невідомий чоловік висловлював словесні погрози фізичної розправи щодо потерпілої ОСОБА_10 та її родини з метою примусити її змінити показання щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , про що надала витяг з ЄРДР.

Законний представник та представник потерпілої підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити.

ОСОБА_7 та його захисник заперечили щодо клопотання, вважають, що прокурором не обґрунтована необхідність продовження обвинуваченому строку найбільш суворого запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з тих підстав, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Характеризується за місцем проживання лише позитивно, з сусідами не конфліктує, у вживанні наркотичних засобів не був помічений, громадський порядок не порушував, будь-яка компрометуюча інформація відносно ОСОБА_7 відсутня. Всі викладені факти говорять про те, що ОСОБА_7 веде нормальний та відкритий спосіб життя, проживає разом з матір`ю та допомагає їй у веденні домашнього господарства, не переховується та ніколи не переховувався від слідчих органів або суду, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим для нього. Обвинувачений ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від суду; знищувати чи спотворювати речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків, потерпілу; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відсутні будь-які прямі, достатні та належні докази, які б окремо або у своїй сукупності підтверджували факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення стосовно потерпілої ОСОБА_10 , однак, в матеріалах кримінального провадження наявні докази, які доводять непричетність обвинуваченого ОСОБА_7 до інкримінованого злочину.

Розглянувши клопотання прокурора та захисника, заслухавши думку законного представника та представника потерпілої, обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти статевої недоторканості, санкція статті за який передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_7 вироком Малинського районного суду Житомирської області від 13.12.2022 притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України, йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, тобто, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у період іспитового строку.

Тяжкість покарання за інкримінований злочин у взаємозв`язку із наявністю іншого покарання за вироком щодо обвинуваченого, на думку суду, свідчать про те, що ризики ухилення обвинуваченого від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення продовжують існувати.

Суд не бере до уваги посилання захисника на відсутність ризику впливу ОСОБА_7 на свідків та потерпілу, оскільки вони вже надали показання, та з ними були проведені слідчі експерименти, з тих підстав, що відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників суд отримує усно.

Судовий розгляд кримінального провадження тільки розпочатий, обвинувачений ОСОБА_7 не допитаний з приводу обвинувачення, як і інший обвинувачений, свідки та потерпіла, що підтверджує наявність ризиків впливу на свідків та потерпілу, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи захисника про позитивну характеристику обвинуваченого ОСОБА_7 ніяким чином не спростовують наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Посилання захисника у клопотанні про відсутність прямих та беззаперечних доказів на доведення винуватості ОСОБА_7 можуть бути перевірені судом лише за наслідками судового розгляду, після дослідження всієї сукупності доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілу та свідків, які ще не були допитані у даному кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд справи ще не розпочався; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень продовжують існувати, а томужоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Доводи захисника обвинуваченого щодо необґрунтованості клопотання не спростовують висновків суду та не дають підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, запропонований стороною захисту.

Крім того, суд приймає до уваги, що своїм процесуальним рішенням суд має не лише забезпечити права обвинуваченого, а й охорону суспільних інтересів, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципами поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи, що запобіжний захід, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжений у підготовчому судовому засіданні, не вичерпав свою дію, а тому суд вважає за необхідне не застосувати, як просить прокурор, а продовжити дію запобіжного заходу, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 331 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину з використанням погрози застосування насильства, суд не вбачає підстав для визначення застави.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000124 строк запобіжного заходу - тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 01 жовтня 2023 року включно.

Копію ухвали направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення для виконання та вручення обвинуваченому під розписку.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошеннята може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту її вручення.

Суддя ОСОБА_1