В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/1793/23

Провадження № 1-кп/522/745/23

26 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 13.01.2023, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня, не одруженого, дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25.10.2021 вироком Приморського районного суду м. Одеси зміненим ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.12.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року п/в, звільнений по відбуттю строку покарання 25.10.2021;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 № 2738-IX, продовжено з 21.11.2022 строком на 90 діб, а також достовірно знаючи про те, що до КК України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, вчинив ряд кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Так, повторно, 13.01.2022 близько 15:00 години, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська, 48, де у останнього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна, проходячи повз кіоск-кав`ярню №48 з назвою «Butfirstcoffee», за вищевказаною адресою, помітив на столі біля кав`ярні рюкзак чорного кольору, який і визначив предметом свого злочинного посягання.

Діючи умисно, із корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні їх наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер та непомітні для потерпілого та оточуючих, незаконно заволодів рюкзаком чорного кольору що належить потерпілому ОСОБА_5 , який для нього матеріальної цінності не має, в якому знаходилися чоловічі рукавиці чорного кольору марки «ON RIDE» вартістю 550 грн., мультитул марки «IceToolzAmaze 11» вартістю 480 грн., чохол-павербанк на мобільний телефон марки Айфон 11 чорного кольору вартістю 1120 грн., шкіряний гаманець коричневого кольору вартістю 500 грн., в якому знаходилися 150 грн. НБУ та банківські картки банку «Монобанк» № НОМЕР_1 та банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , шкіряний табачний кісет коричневого кольору вартістю 1100 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3 900 грн.

Крім того, 13.01.2023 року близько 16:00 години, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 25, ОСОБА_4 перевіривши вміст викраденого у потерпілого рюкзаку та встановивши, що в ньому знаходяться банківські картки банку «Монобанк» № НОМЕР_1 та банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , та на яких встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом яких є АТ КБ "ПриватБанк" та АТ «ЮніверсалБанк», які в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, в ході чого в останнього виник умисел на їх заволодіння та корисливий мотив на таємне викрадення з банківських рахунків грошових коштів.

В подальшому, 13.01.2023 приблизно о 16:23 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Таврія В» за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 25, не володіючи інформацією про персональні ідентифікаційні номери платіжних карток (пін-код), встановлені на платіжні картки для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з їх використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадені банківські картки здійснив декілька спроб викрасти грошові кошти з банківських рахунків ОСОБА_5 шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, тобто заволодів та розпорядився вказаним майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені зазначених кримінальних правопорушень визнав повністю.

За відсутності заперечень учасників судового провадження, пересвідчившись у правильності розуміння та добровільності позицій, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюють ся та обмежено їх дослідження допитом обвинуваченого та вивченням документів стосовно особи обвинуваченого та вирішення процесуальних питань. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити зазначені обставини в апеляційному порядку.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 своїми показами підтвердив вчинення ним кримінальних правопорушень за обставин викладених у обвинувальному акті. Зокрема згідно з показами обвинуваченого проходячи повз кіоск-кав`ярню по вул. Катериненській у м. Одеса, він побачив на столі чорний рюкзак, біля якого нікого не було. Зазначений рюкзак він з корисливих мотивів таємно викрав з метою заволодіння майном, що знаходилось у ньому. В рюкзаку знаходились чоловічі рукавиці чорного кольору, мультитул, чохол-павербанк, шкіряний гаманець коричневого кольору, в якому знаходилися банківські картки та шкіряний табачний кісет. Вартість викраденого майна він не оспорює. Після виявлення банківських карток, обвинувачений спробував розрахуватися ними при купівлі товару в одному з продуктових магазинів, проте у нього не вийшло. В подальшому його було викрито, викрадені речі повернуто власнику, за виключенням шкіряного кісету, який він викинув. У вчиненому він щиро розкаюється.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за встановлених обставин та кваліфікує його дії:

- за ч. 4 ст.185 КК України, як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

- за ч. 1 ст. 357 КК України, як: викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд у відповідності до положень ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких який відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, інвалідом не є, раніше засуджений до реальної міри покарання у виді позбавлення волі за злочини проти власності.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого - не встановлено.

За клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4 судовий розгляд неодноразово відкладався з метою надання можливості добровільно відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 залишку збитків, в сумі 1100 грн., проте обвинуваченим цього зроблено не було.

Таким чином, суд не знаходить передбачених законом підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України та, з урахуванням викладених обставин, вважає за необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Разом з цим, враховуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно не працює, зважаючи не те, що кримінальні правопорушення він вчинив через нетривалий час після відбуття реального покарання у виді позбавлення волі за аналогічні корисливі злочини, не зважаючи на надану можливість, завдані збитки потерпілому в повному обсязі не відшкодував, суд приходить до висновку, що належних висновків для себе винний не зробив та його виправлення не можливе без відбуття покарання. За даних обставин, суд не знаходить підстав для застосування ст. 75 КК України.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його фактичного затримання для виконання вироку.

На підставі ст. 72 КК України у строк покарання обвинуваченому слід зарахувати його попереднє ув`язнення, а саме: затримання в період з 13.01.2023 до 16.01.2023, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, відповідає одному дню позбавленню волі.

Строк дії ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2023 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків згідно зі ст. 194 КПК України закінчився 13.03.2023, у зв`язку з чим запобіжний захід вважається скасованим.

Клопотань про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду - не надходило, у зв`язку з чим запобіжний захід судом - не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні - не пред`являвся.

Питання речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 124, 349, 368, 370, 374, 376, 392, 395, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання за:

-ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання для виконання вироку.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення у період з 13.01.2023 до 16.01.2023, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, відповідає одному дню позбавленню волі.

Речові докази:

- рюкзак чорного кольору; чоловічі рукавиці чорного кольору марки «ON RIDE»; мультитул марки «IceToolz Amaze 11»; чохол павербанк на мобільний телефон марки Айфон 11 чорного кольору; гаманець коричневого кольору; особисті речі вважати повернутими власнику (законному володільцю) потерпілому ОСОБА_5 ;

- оптичні диски із записами з камер відеоспостереження магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Таврія В» - зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1