Справа № 496/1456/22
Провадження № 1-кп/496/252/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, який на момент вчинення злочину проходив військову службу за контрактом на посаді механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», одруженого, є учасником бойових дій, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 01.11.2021 року о 08 год. 00 хв., не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 09 год. 00 хв. 18.04.2022 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування. У вчиненому щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Пояснив, що мав проблеми з коханою дівчиною, але розумів що вчиняє злочин. Просив призначити покарання у вигляді штрафу у зв`язку з бажанням служити в 3-й штормовій бригаді АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинувачуваного ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Санкцією ч. 4 ст. 407 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, має бойовий досів та бажає і має намір продовжити військову службу у зв`язку зі збройною агресією рф, обставини які пом`якшують покарання: щире каяття, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено та враховуючи наявність кілька обставин, що пом`якшують покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, приймаючи до уваги особу винного суд вважає правомірним, застосування положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді штрафу.

Так суд враховує, що Законом України № 2839-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», який набрав чинності 27.01.2023 року внесено зміни до ч. 1 ст. 69 КК України, а саме перелік кримінальних правопорушень за якими виключається можливість застосування положень ч.1 ст. 69 КК України, доповнено кримінальними правопорушеннями, передбаченими статтями 403,405,407,408,429 КК України, вчиненими в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Однак, відповідно до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Так, інкримінований ОСОБА_4 злочин за ч.4 ст.407 КК України вчинено ним 01.011.2021 року, тобто до набрання чинності Законом України № 2839 IX.

Зміни внесені до ч.1 ст. 69 КК України відповідно до Закону України № 2839-IX, погіршують становище особи обвинуваченого, оскільки унеможливлюють застосування положень ч.1 ст. 69 КК України при призначенні покарань за кримінальні правопорушення передбачені ст. 407 КК України, вчинені в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, а отже не мають зворотної дії в часі.

Відповідно, при вирішенні питання про можливість призначення покарання за вказаний злочин, підлягають застосуванню положення ст. 69 КК України в редакції чинній станом на дату вчинення злочину, тобто станом на 01.11.2021р., які не виключали можливість застосування судом положень ч.1 ст. 69 КК України при призначенні покарання за кримінальні правопорушення передбачені ст. 407 КК України, в тому числі в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що покарання у вигляді штрафу, відповідає меті покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні - відсутні.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Керуючись ст.ст. 371-373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст.ст. 53, 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25500 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1