Справа № 504/2810/23
Номер провадження 1-кп/504/655/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню за № 0000206 від 02.09.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця за національністю, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, з вищою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду водія взводу управління батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді водія взводу управління батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, приблизно о 09:00 год. 11.07.2022 без поважних причин не з`явився вчасно з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою (адресу у вироку суду не зазначається) та ухилявся від проходження військової служби до 13:00 год. 28.06.2023, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з обов`язками військової служби.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що не повернувся до розташування військової частини з відпустки у зв`язку з хворобою матері, яку не міг залишити, оскільки вона похилого віку та інших членів родини не має, весь час перебував вдома, не ховався, очікував виклику, наразі бажає продовжувати проходження служби.

Судовим розглядом встановлено, що 09.04.2022 ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час загальної мобілізації та направлено для її подальшого проходження до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.04.2022 №83 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, призначено на посаду курсанта вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, визнано таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з військової служби.

Відтак, з 09.04.2022, тобто з дня зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

В подальшому ОСОБА_4 на підставі розпорядження Командувача Сил підтримки Збройних Сил України від 30.04.2022 №343/919дск наказом командира військової частини НОМЕР_2 №108 від 04.05.2022 було переведено до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира вказаної військової частини № НОМЕР_3 від 06.05.2022 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія взводу управління батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону вказаної військової частини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №152 від 05.07.2022 солдату ОСОБА_4 надано відпустку за сімейними обставинами терміном на 5 діб з 05 по 10 липня 2022 року.

Проте, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді водія взводу управління батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, приблизно о 09:00 год. 11.07.2022 не повідомив про причини своєї неявки та не з`явився вчасно з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою (адресу у вироку суду не зазначається) не маючи поважних причин ухилявся від проходження військової служби до 13:00 год. 28.06.2023, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з обов`язками військової служби.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та діє до теперішнього часу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 407 ч.5 КК України, тобто нез`явлення на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_4 , те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_5 2007 року народження, сина ОСОБА_6 2016 року народження, а також матір похилого віку 1942 року народження. Суд також враховує й те, що обвинувачений скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до положень ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 66 КК України являється визнання своєї вини та щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, вперше вчинив кримінальне правопорушення, раніше не відбував покарання у виді позбавлення волі, згідно ст. 62 КК України, враховуючи конкретні обставини даної справи та особи обвинуваченого, вважав за можливе замінити остаточно призначене покарання обвинуваченому у вигляді 2 років позбавлення волі на 2 роки тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців. Обвинувачений просив призначити йому більш м`яке покарання та надати можливість йому проходити надалі службу.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 69 Кримінального Кодексу України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме: щире каяття, визнання своєї вини, збіг тяжких сімейних обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не притягався до відповідальності, його особисті якості, поведінку під час розгляду справи, відношення до скоєного, бажання обвинуваченого надалі служити та захищати державу Україну, боронити її цілісність, що запевнило суд в готовності ОСОБА_4 до виправлення та самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. На підставі викладеного, відповідно до ст. 69 КК України, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, що на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

У зв`язку з перебуванням держави у воєнному стані через збройну агресію російської федерації, потреби держави у військовослужбовцях, з урахуванням відсутності обмежень, встановлених ч. 2 ст. 62 КК України, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе замінити обвинуваченому позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 суд вважає за доцільне залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.349, 371-373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 62 КК України, замінити ОСОБА_4 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі на 1 рік 6 місяців тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_4 до набрання даним вироком законної сили - залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 28.06.2023 року, тобто з дня фактичного затримання. Зарахувати у відбутий строк покарання ОСОБА_4 тримання його під вартою на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1