Справа №212/3718/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000626 від 01.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, інвалідності не має, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, 4 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні брали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник - адвокат ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 30.04.2023 року, близько о 16.30 годин, перебуваючи в маршрутці №209, яка зупинилась на зупинці громадського транспорту «Молодіжна», в Покровському районі м. Кривого Рогу, на сидінні помітив банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , належну потерпілій ОСОБА_6 (далі по тексту «банківська картка»), та в цей момент у ОСОБА_3 , раптово виник кримінально протиправний умисел, направлений на привласнення вище вказаної банківської картки, та обернення її на свою користь, з метою подальшого викрадення грошових коштів. У відповідності до п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08 жовтня 1998 року №414, ст.200 КК України банківські картки є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Так, ОСОБА_3 , з метою реалізації раптово виниклого кримінально протиправного умислу, спрямованого на привласнення банківської картки та звернення її на свою користь, скориставшись відсутністю свідків, очевидців, та в тому, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, з сидіння зазначеного громадського транспорту привласнив банківську картку, що належить потерпілій ОСОБА_6 та поклав собі в кишеню.

Вказане кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність визначену ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Після того, як у власності ОСОБА_3 опинився офіційний документ, а саме, належна потерпілій ОСОБА_6 банківська картка, останній розуміючи, що на вказаній банківській картці наявні грошові кошти, у нього виник злочинний умисел направлений на викрадення грошових коштів, що перебувають на зазначеній картці, шляхом придбання за допомогою картки товарів.

30.04.2023, о 16.34 годині, в період воєнного стану (який був оголошений із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року та діє до теперішнього часу),з метою реалізації раптово виниклого злочинного умислу ОСОБА_3 , бажаючи перевірити можливість користування карткою без введення пін-коду та таким чином викрадення грошових коштів, ОСОБА_3 , прийшов до магазину «Продукти» по вул. Січеславська, буд. 3 в Покровському районі м. Кривого Рогу, де придбав продукти харчування на суму 695,00 гривень, розрахувавшись за них банківською карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , за допомогою безготівкового терміналу, без введення пін-коду.

Діючи далі з єдиним злочинним умислом, об`єднаним одним злочинним результатом, а саме, викрадення грошових коштів з картки, в період воєнного стану (який був оголошений із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року та діє до теперішнього часу),ОСОБА_3 , 30.04.2023 здійснив таємне викрадення грошових коштів з банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_6 , шляхом розрахунку за придбані ним товари за допомогою вищевказаної банківської картки, а саме: 30.04.2023 о 16.33 годин на суму 384,00 гривень, 30.04.2023 о 16.34 годин на суму 476,50 гривень, 30.04.2023 о 16.35 годин на суму 235,00 гривень в магазині «ФОП ОСОБА_7 » розташованому по АДРЕСА_3 .

Тим самим, в результаті злочинних дій ОСОБА_3 , об`єднаних єдиним злочинним умислом, потерпілій ОСОБА_6 була завдана майнова шкода на загальну суму 1790,50 гривень.

Вказане кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність визначену ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

25 травня 2023 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст.185 КК України. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік та на застосування до ОСОБА_3 ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим і остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В підготовче судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилася, в своїй заяві просила розглядати справу у її відсутність, в ході досудового слідства надала прокурору заяву, відповідно до якої вона не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому покарання, визначеного в угоді.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Суд, заслухавши учасників кримінального процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди; відповідно п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості; відповідно до п. 1, 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди; у відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України відноситься до кримінального проступку.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст .468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень та щодо узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, та за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно ст. 66 КК України - є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, серед яких передбачене ч. 4 ст.185 КК України відноситься до тяжкого злочину, та передбачене ч.1 ст.357 КК України до кримінального проступку, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, утриманців не має, працездатний, але офіційно не працевлаштований, раніше у відповідності до ст. 89 КК України не судимий, а тому за наявності вказаних обставин, суд вважає за можливе призначення узгоджене покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що укладена угода про визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає затвердженню.

Підстав для зміни або скасування запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_3 в ході досудового слідства на підставі ухвали слідчого судді від 23.05.2023 року, у вигляді особистого зобов`язання (а.к.п.79), суд не вбачає, тому залишає його без змін до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів (а.к.п.41.) по справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 травня 2023 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст.185 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,

- за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У відповідності до ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 в ході досудового слідства на підставі ухвали слідчого судді від 23.05.2023 року, у вигляді особистого зобов`язання (а.к.п.79) - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- картка «ПриватБанку» № НОМЕР_2 (а.к.п.41) - залишити у володінні власника ОСОБА_6 (а.к.п. 42 ).

У разі невиконання угоди про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1