Справа № 314/2693/22
Провадження № 1-кп/314/154/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000445 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привільне Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2022 приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, що прилягає до домоволодіння АДРЕСА_3 , маючи раптово виниклий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, кулаком правої руки наніс ОСОБА_7 один удар в ділянку підборіддя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, яка виразилась крововиливами під м`які мозкові оболонки головного мозку, ускладнилась розвитком небезпечного для життя стану - набряку головного мозку, та яка перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, що згідно з висновком експерта № 230 від 10.10.2022 як небезпечна для життя та як така, що призвела до смерті, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, в результаті чого ОСОБА_7 помер на місці події.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, зазначивши, що не заперечує проти факту нанесення ОСОБА_7 одного незначного за силою удару в підборіддя за обставин, зазначених в обвинувальному акті, однак не погоджується з наявністю у нього умислу на нанесення тяжкістю тілесного ушкодження, він лише намагався захистити друга від неправомірних посягань з боку інших і просто не розрахував силу удару. За обставинами події обвинувачений пояснив, що 28.08.2022 приблизно о 21 годині 30 хвилин, він та ОСОБА_8 йшли по АДРЕСА_3, проходячи повз домоволодіння НОМЕР_1 , почали гавкати собаки і з вказаного подвір`я вийшов ОСОБА_9 , висловивши їм претензію з приводу того, що вони ходять вулицею. На що ОСОБА_8 відповів, що наразі комендантської години ще немає і вони можуть ходити де хочуть. У відповідь ОСОБА_10 крикнув їм, щоб вони зачекали. ОСОБА_8 залишилися на місці, а він трохи відійшов подалі. Оскільки на дворі було темно, не було освітлення, він не бачив, які події відбувалися біля домоволодіння НОМЕР_1, тільки чув, що з будинку повиходили люди, щось кричали один на одного. Потім ОСОБА_8 крикнув: "ОСОБА_38, убери ніж!", він пішов на допомогу. Підійшовши ближче, він побачив, як в його сторону рухається ОСОБА_7 , при цьому останній нічого не говорив, жодної загрози не становив, однак знаючи, що ОСОБА_7 може вести себе агресивно, він вирішив діяти на випередження і одразу наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в підборіддя. Після цього удару ОСОБА_7 відступив назад, а він відбіг, крикнувши ОСОБА_8 : "Тікай!". ОСОБА_8 також побіг за ним. Що відбувалося далі він не знає, про смерть потерпілого йому стало відомо від співробітників поліції.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, отримані в ході судового слідства, суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена такими доказами.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що 28.08.2022 вона з чоловіком ОСОБА_7 приїхала в гості до її матері, яка проживає в АДРЕСА_3 . Протягом дня їх компанія з 7 осіб вживала пиво та горілку, жодних конфліктних ситуацій не виникало. Приблизно о 21 годині загавкали собаки, ОСОБА_9 вийшов на вулицю, невдовзі він повернувся і сказав, що прийшли хлопці, хочуть поговорити. Одразу ж ОСОБА_9 та її чоловік вийшли на вулицю, вона пішла слідом на ними. За ворота ОСОБА_7 виходив перший, після цього ОСОБА_10 . В момент, коли вона виходила з двору через хвіртку, побачила, як невідомий вискочив, наніс ОСОБА_7 удар кулаком правої руки знизу вверх в область шиї чи щелепи, точно вона сказати не може, і відразу відбіг. Оскільки на вулиці не було освітлення, вона не бачила нападника, лише в подальшому вона дізналась, що це був ОСОБА_3 , з яким вона особисто не знайома, знає його як жителя с. Привільне. Після отриманого удару ОСОБА_7 пошатнувся і почав падати, ОСОБА_10 його підтримав, як в подальшому ОСОБА_7 опинився на землі вона не бачила. ОСОБА_3 одразу після нанесення удару втік, а коли включили світло на подвір`ї вона побачила ОСОБА_8 , який пояснив, що приблизно за 5 хвилин до того ОСОБА_9 виходив до них і погрожував розправою. Крім того, потерпіла зазначила, що в подальшому ОСОБА_3 не здійснював жодного відшкодування матеріальної або моральної шкоди, навіть вибачення не попросив.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що багато років товаришує з ОСОБА_3 . В кінці літа 2022 року, приблизно 24 числа, точної дати він не пам`ятає, вдень він зустрівся з ОСОБА_3 біля магазину, поспілкувавшись, вони домовились про зустріч ввечері того ж дня. Приблизно о 20 годині вони зустрілись, десь годину посиділи і потім пішли гуляти по АДРЕСА_3 . Коли вони проходили повз будинок, де мешкає ОСОБА_9 , почали гавкати собаки, останній вийшов з вказаного, висловив їм претензію з приводу того, що вони ходять вулицею. На що свідок відповів, що наразі комендантської години ще немає і вони можуть ходити де хочуть. У відповідь ОСОБА_10 крикнув їм, щоб вони зачекали, зараз він вийде побалакати. Свідок залишився стояти на місці, а ОСОБА_12 трохи відійшов в сторону. В цей час з двору вибігло 3 жінок, 2 з яких схопили його за руки. ОСОБА_10 виражався нецензурно, обійшов його навкруги і наніс один удар кулаком зі спини в шию. Потім ОСОБА_10 наблизився до нього, дістав з кишені щось маленьке і блискуче, притулив до його горла так, що він відчув щось холодне і металеве, схоже на ніж, у зв`язку з чим він крикнув до ОСОБА_10 : "Убери ніж!". В цей час свідок побачив, як до нього наближається ОСОБА_3 , а з двору швидким темпом, не говорячи ні слова, виходив чоловік, який, побачивши ОСОБА_3 , швидким темпом пішов в його сторону. ОСОБА_3 наніс тому чоловікові один удар рукою в нижню частину обличчя, як саме свідок не розгледів. Після удару чоловік зробив кілька кроків назад, кілька кроків вперед і впав. А вони, скориставшись моментом, втекли, сіли в машину і поїхали.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що 28.08.2022 до неї додому за адресою: АДРЕСА_3 приїхала дочка ОСОБА_14 з чоловіком ОСОБА_15 . Також до неї в гості зайшли подруга ОСОБА_16 з сином ОСОБА_17 та інші, прізвища яких вона не пам`ятає. Ввечері всі гості сіли за стіл, випили по кілька чарок горілки. Приблизно о 21 годині 40 хвилин в дворі почали гавкати собаки. ОСОБА_10 вийшов подивитися, а коли зайшов в хату сказав, що прийшла молодь з ними розбиратися. Після цього ОСОБА_9 , його мати ОСОБА_16 , а також ОСОБА_18 з чоловіком вийшли на вулицю. Вона залишилась в будинку. Через деякий час ОСОБА_9 знову забіг в хату, попросив її вийти на вулицю. Виходячи, вона включила світло на подвір`ї та побачила, що її зять лежить на землі, а дочка тримає ОСОБА_8 , останній матюкався, погрожував. Вона допомогла його притримати, теж схопила за руку. В цей час всі звернули увагу, що ОСОБА_7 не рухався, не відповідав на заклики піднятися, тому вони відпустили ОСОБА_8 і почали надавати допомогу ОСОБА_7 . Викликали швидку допомогу. Крім того, свідок пояснила, що коли вона вийшла на вулицю, ОСОБА_3 вона не бачила.

Допитана у якості свідка ОСОБА_19 пояснила, що в кінці серпня 2022 року вона з сином ОСОБА_17 була в гостях у ОСОБА_20 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Крім них, до ОСОБА_13 приїхала її дочка ОСОБА_14 з чоловіком, а також кума ОСОБА_21 з чоловіком та дитиною. Ввечері всі вони сиділи за столом вечеряли, вживали алкогольні напої. Приблизно о 21 годині на подвір`ї почали гавкати собаки. ОСОБА_13 попросила її сина ОСОБА_10 вийти у двір подивитися, що сталося. ОСОБА_10 вийшов, а коли повернувся, сказав, що прийшли двоє хлопців, з якою метою він не знає. Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , вона і ОСОБА_11 встали із-за столу і пішли на вулицю. Першим з будинку виходив її син ОСОБА_10 , за ним йшов ОСОБА_7 , потім вже йшла вона і ОСОБА_11 . Перед самою хвірткою ОСОБА_7 обігнав ОСОБА_10 та першим вийшов на вулицю, сказавши при цьому до ОСОБА_10 : "Не треба, я все вирішу мирним шляхом!". Як тільки ОСОБА_7 вийшов з подвір`я, останньому невідомий одразу, не говорячи ані слова, стоячи навпроти ОСОБА_7 , кулаком своєї руки наніс один удар знизу вверх в ділянку підборіддя. Після цього ОСОБА_7 зробив кілька кроків назад та впав на землю. Одразу після нанесення удару хлопець, що наніс удар, втік, а іншого хлопця за руку вхопила ОСОБА_14 . В цей час на подвір`ї будинку включилося світло і вона побачила, що хлопцем, якого схопила ОСОБА_11 був ОСОБА_8 . Звернувши увагу, що після падіння ОСОБА_7 не підіймався, вона одразу кинулася надавати йому допомогу. Хвилин через 30 приїхала швидка допомога, але після проведених реанімаційних заходів медичні працівники констатували смерть ОСОБА_7 . Також свідок пояснила, що жодного конфлікту з нападником у ОСОБА_7 не було, в цей час ніхто нікому не погрожував, не ображав, не кричав.

Свідок ОСОБА_10 під час допиту пояснив, що 28.08.2022 ввечері він, його мати ОСОБА_19 , ОСОБА_14 з чоловіком ОСОБА_22 , подруга ОСОБА_21 були у гостях у ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_3 . Всі вказані особи сиділи за столом у будинку, вечеряли і вживали алкогольні напої. Приблизно о 21 годині 40 хвилин вони почули, що на подвір`ї почали гавкати собаки. Він вийшов на двір і побачив, що на вулиці стояли ОСОБА_12 та ОСОБА_23 , вони кликали його вийти з двору. Він повернувся в будинок аби гукнути ОСОБА_7 вийти з ним. ОСОБА_22 вийшов і сказав: "Я побалакаю!". За ОСОБА_7 вийшла ОСОБА_11 та його мати. Свідок йшов перший, але у дворі його обігнав ОСОБА_7 і першим вийшов на вулицю через хвіртку. Як тільки ОСОБА_7 вийшов, ОСОБА_3 відразу, нічого не пояснюючи, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки знизу вверх в нижню щелепу, від якого останній зробив крок назад, майже одразу впав на землю і більше не піднімався, а ОСОБА_3 відразу втік. ОСОБА_18 встигла схопити ОСОБА_8 за руку, їй допомогла ОСОБА_13 , яка також вийшла з будинку. Після цього він наніс ОСОБА_8 удар в шию, однак ножем нікому не погрожував. Потім ОСОБА_19 гукнула всіх на допомогу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 жінки відпустили, вони пішли допомагати ОСОБА_22 , викликали швидку допомогу. Також свідок зазначив, що перед тим, як ОСОБА_7 був нанесений удар, ніхто нікому нічого не казав, конфліктів не було. Причини нанесення ОСОБА_3 удару ОСОБА_7 йому також не відомі, жодних передумов для цього не було.

Допитана у якості свідка ОСОБА_24 пояснила, що 28.08.2022 вона з малолітнім сином за запрошенням ОСОБА_11 приїхала в гості до матері останньої в с. Привільне. Ввечері всі гості сіли за стіл вечеряти, коли в будинок зайшов ОСОБА_9 , сказав, що його будуть бити. В цей момент із-за столу встав чоловік ОСОБА_14 - ОСОБА_25 , сказав, що жодної бійки не буде, після чого вони з ОСОБА_26 вийшли на вулицю. За ним вийшли мати ОСОБА_27 і ОСОБА_14 . Вона залишилась у будинку. Чула з вулиці крики, однак коли вийшла на вулицю, ОСОБА_7 вже лежав на землі, тому про обставини отримання останнім тілесних ушкоджень їй відомо тільки зі слів інших.

Відповідно до відеозапису та протоколу огляду місця події від 29.08.2022, фототаблиці до нього (т. 1 а.с. 74-81), на відкритій ділянці місцевості поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 виявлений труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При огляді трупу в центральній частині підборіддя виявлене садно невизначеної форми розміром приблизно 3х4 см, а також у кута ока зліва - невизначеної форми синюшно-фіолетовий синець розміром приблизно 2х3 см. Інших ушкоджень в умовах огляду не виявлено. Слідів волочіння, речовини бурого кольору не виявлено. В ході огляду місця події виявлені та вилучені недопалок цигарки та 2 цигарки, які упаковані з паперовий конверт.

Відповідно до відеозапису та протоколу огляду місця події від 29.08.2022, фототаблиці до нього (т. 1 а.с. 84-91), оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де знаходиться одноповерховий житловий будинок, приміщення сараю, погребу, душу та туалету. Обстановка у будинку, зі слів власниці, не порушена, речі розташовані на своїх місцях, слідів боротьби, речовини бурого кольору та волочіння не виявлено. З місця події нічого не вилучалось.

Згідно з висновком експерта № 230 від 10.10.2022 (т. 1 а.с. 161-164), причиною смерті ОСОБА_7 стала внутрішньочерепна травма, яка виразилась крововиливами під м`які мозкові оболонки головного мозку та ускладнилась розвитком його набряку, який і став безпосередньою причиною смерті.

Даний висновок підтверджується:

- виявленням власне внутрішньочерепної травми: поширеними крововиливами під м`якими мозковими оболонками, розташованими на базальній та бічній поверхнях лобово-скронево-потиличної ділянки правої півкулі головного мозку; на базальній та бічній поверхнях лобово-скронево-потиличної ділянки лівої півкулі головного мозку; на передній поверхні мосту та навколо довгастого мозку; крововиливом в м`яких тканинах підборіддя; синцем підборіддя та зовнішнього кута лівого ока;

- вираженістю набряку головного мозку з дрібновогнищевими периваскулярними крововиливами, а також ознаками шунтування кровоточу в нирках; вогнищевою паренхіматозною дистрофією печінки; помірним повнокрів`ям серця, вогнищевою фрагментацією кардіоміоцитів.

Крім зазначеної вище внутрішньочерепної травми, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 , інших будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було.

Внутрішньочерепна травма у ОСОБА_7 , яка ускладнилась розвитком небезпечного для життя стану - набряку головного мозку - як небезпечна для життя, та як така, що призвела до смерті - мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження; перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Внутрішньочерепна травма у ОСОБА_7 утворилась за механізмом тупої травми та могла утворитись в результаті, як одного, так і в результаті сукупності двох травматичних впливів твердим тупим предметом, які припали в ділянку підборіддя та лівого ока.

З огляду на морфологічні характеристики ушкодження у ОСОБА_7 , ступінь вираженості тут реактивних змін, можна висловитись, що внутрішньочерепна травма утворилась зажиттєво, незадовго (хвилини - десятки хвилин) до настання смерті.

Не виключається можливість утворення одного з ушкоджень на обличчі ОСОБА_7 при однократному падінні його з вертикального (чи близького до нього) положення та ударом обличчям об поверхню. Можливість утворення внутрішньочерепної травми у ОСОБА_7 при вказаному механізмі травмування - виключена.

При судово-імунологічному дослідженні встановлено, що рідка кров трупа ОСОБА_7 відноситься до групи АВ ізосерологічною системою АВ0 із супутнім антигеном Н.

Судячи з розвитку трупних явищ, з урахуванням причини смерті та умов, при яких знаходився труп до розтину, а також з огляду на дані спектрофотометричного дослідження рідини склистого тіла ока трупа, з часу настання смерті ОСОБА_7 до початку розтину трупа у морзі (29.08.2022 о 12:15) пройшло близько 12,5±3-6 годин.

Правильність проведеного дослідження та зробленого висновку підтвердила допитана у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_28 , яка зазначила, що у ОСОБА_7 було виявлено 2 тілесних ушкодження: на підборідді та в області лівого ока. Тілесне ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми могло утворитися як від одного травматичного впливу, так і від двох, шляхом нанесення удару в будь-яку область голови. Однак крововилив під м`які мозкові оболонки свідчить про удар значної сили, тоді як синець біля ока виник внаслідок незначного травматичного впливу. Допускає, що тілесне ушкодження в області лівого ока могло утворитися в результаті падіння, тоді як щодо внутрішньочерепної травми дуже малоймовірно її виникнення внаслідок падіння, судово-медичною експертизою така можливість виключена.

Згідно з висновком експерта № 2637 від 14.09.2022 (т. 1 а.с. 118), рідка кров ОСОБА_3 відноситься до групи 0 з ізогемаглютиніноми анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно з висновком експерта № 2594 від 19.09.2022 (т. 1 а.с. 123-126), на сигареті з маркуванням "Rothmans" в об`єкті № 3 знайдена слина, без домішки крові, виявлені антигени А, В і Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає як походження слини від особи (осіб) з різною груповою характеристикою за системою АВ0, так і від особи (осіб) з групою АВ з супутнім антигеном Н - видільників групових антигенів за системою АВ0; домішка слини підозрюваного ОСОБА_3 не виключається. Клітини, які підлягають подальшому дослідженню, не знайдені. На недопалку сигарети з маркуванням "STRONG" в об`єкті № 1 та на сигареті з маркуванням "Marlboro" в об`єкті № 2 кров, слина та клітини, які підлягають подальшому дослідженню, не знайдені.

Відповідно до відеозапису та протоколу проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с. 142-148), 07.09.2022 у період часу з 12 години 16 хвилин до 12 години 36 хвилин слідчим СВ Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_29 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника - адвоката ОСОБА_30 та судово-медичного експерта ОСОБА_28 у присутності двох понятих та інших учасників слідчої дії проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, що мали місце 28.08.2022 у с. Привільне Михайло-Лукашівської ТГ Запорізького району Запорізької області. З цією метою всі учасники слідчої дії зібралися біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де підозрюваному ОСОБА_3 було запропоновано розповісти і показати всі обставини скоєного ним кримінального правопорушення щодо ОСОБА_7 , що мало місце 28.08.2022. На вказану пропозицію підозрюваний погодився та пояснив, що всі події відбувалися на відкритій ділянці місцевості навпроти домоволодіння АДРЕСА_3 . 28.08.2022 приблизно о 21 годині 30 хвилин, коли він з ОСОБА_8 рухався по АДРЕСА_3 і проходив повз домоволодіння НОМЕР_1 , почали гавкати собаки і з вказаного подвір`я вийшов хлопець на ім`я ОСОБА_26 , висловивши їм претензію з приводу того, що вони ходять вулицею. На що ОСОБА_8 відповів, що наразі комендантської години ще немає і вони можуть ходити де хочуть. У відповідь ОСОБА_26 крикнув їм, щоб вони зачекали і побіг до будинку. Він та ОСОБА_8 залишилися на дорозі, при цьому підозрюваний вказав на місце, де саме вони чекали ОСОБА_26 . Приблизно через 1 хвилину із подрів`я домоволодіння НОМЕР_1 вийшов ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 та ОСОБА_31 . ОСОБА_8 попрямував до них, а він залишився на місці. Коли ОСОБА_8 підійшов ближче до домоволодіння НОМЕР_1 , почалися крики, лайка. Після цього він почув, як ОСОБА_8 сказав: "ОСОБА_38, убери ніж!", він пішов на допомогу. Підійшовши ближче, він побачив, що ОСОБА_8 тримали за руки. Спочатку він хотів домовитися з присутніми, аби вони відпустили його друга, однак ОСОБА_26 та інші перебували в стані алкогольного сп`яніння, перекрикували один одного, лаялися, ОСОБА_8 не відпускали. Потім він, з метою допомогти другу, стоячи з правої сторони від ОСОБА_8 , наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи, ближче до підборіддя. При цьому ОСОБА_3 також продемонстрував за допомогою макета людини, як це сталося. Після цього удару ОСОБА_7 відступив назад, а ОСОБА_3 побіг, крикнувши ОСОБА_8 : "Тікаєм!". Він добіг до перехрестя, коли його наздогнав ОСОБА_8 , при цьому їх намагалися переслідувати чоловік та жінки, з якими у них виник конфлікт, погрожуючи розправою. Вони добігли до автомобіля, який їх чекав, сіли у нього та поїхали в с. Терсянки.

Згідно з висновком експерта № 06-Д від 10.10.2022 (т. 1 а.с. 151-157), за даними "Стенограми протоколу проведення слідчого експерименту" встановлено, що характер травмуючого предмету (рука людини (кулак)), часткова локалізація зони травматичного впливу (ділянка підборіддя) та часткова кількість (1) - частково відповідають висновкам судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 . При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_3 не надає пояснень, яким чином ОСОБА_7 було спричинено тілесне ушкодження в ділянці лівого ока.

Відповідно до відеозапису та протоколу проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с. 158-164), 07.09.2022 у період часу з 12 години 44 хвилин до 13 години 02 хвилин слідчим СВ Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_29 за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_8 , його законного представника - тітки ОСОБА_32 , соціального педагога Привільнянського НВК ОСОБА_33 та судово-медичного експерта ОСОБА_28 у присутності двох понятих та інших учасників слідчої дії проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, що мали місце 28.08.2022 у с. Привільне Михайло-Лукашівської ТГ Запорізького району Запорізької області. З цією метою всі учасники слідчої дії зібралися біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де свідкові ОСОБА_8 було запропоновано розповісти і показати всі відомі йому обставини, за яких 28.08.2022 ОСОБА_7 було спричинено тяжке тілесне ушкодження, від якого він помер. На вказану пропозицію свідок погодився та пояснив, що 28.08.2022 приблизно о 21 годині 30 хвилин він з ОСОБА_3 рухався по АДРЕСА_3 і проходив повз домоволодіння НОМЕР_1 , почали гавкати собаки і з вказаного подвір`я вийшов ОСОБА_9 , висловивши їм претензію з приводу того, що вони ходять вулицею. На що свідок відповів, що наразі комендантської години ще немає і вони можуть ходити де хочуть. У відповідь ОСОБА_10 крикнув їм, щоб вони зачекали і побіг до будинку. Він залишився чекати, а ОСОБА_3 пішов далі по дорозі. З двору вийшли ОСОБА_9 , його мати та ОСОБА_18 . Жінки одразу підійшли до свідка, обступили його і стали хапати за одяг і руки, при цьому вони кричали, висловлювали претензії з приводу того, що вони ходять вулицею і дратують собак. ОСОБА_9 , стоячи навпроти нього, вихопив з кишені ніж і почав ним погрожувати свідкові. Потім ОСОБА_10 перемістився свідкові за спину і наніс один удар в область потилиці. Чи саме наніс було нанесено удар свідок не бачив, за відчуттями йому здалося, що удар був нанесений кулаком руки. Далі з подвір`я будинку АДРЕСА_3 вийшов ОСОБА_7 та почав наближатися до нього. В цей момент до них підбіг ОСОБА_12 і, стоячи праворуч від свідка, обличчям до ОСОБА_7 , правою рукою наніс останньому один удар в область підборіддя. Чим саме ОСОБА_3 наніс удар ОСОБА_7 (кулаком чи долонею) він не бачив, оскільки на вулиці було темно і всі події відбувалися досить швидко. Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 за допомогою макета людини також продемонстрував механізм удару, нанесеного ОСОБА_3 ОСОБА_7 . Одразу після нанесення удару ОСОБА_3 крикнув йому: "Тікай малий!" і сам побіг в бік перехрестя. В свою чергу, ОСОБА_7 після удару зробив кілька кроків назад, почав хитатися і впав. В ході слідчого експерименту свідок вказав на ділянку місцевості, де впав ОСОБА_7 . Після того, як ОСОБА_7 впав, жінки відпустили його руки та кинулися на допомогу постраждалому, він же побіг наздоганяти ОСОБА_3 . На перехресті він наздогнав ОСОБА_3 , після чого вони вдвох сіли в автомобіль знайомого, який вже чекав їх на перехресті, та поїхали до с. Терсянка.

Згідно з висновком експерта № 07-Д від 10.10.2022 (т. 1 а.с. 167-172), за даними "Стенограми протоколу проведення слідчого експерименту" встановлено, що характер травмуючого предмету (рука людини), часткова локалізація зони травматичного впливу (ділянка підборіддя) та часткова кількість (1) - частково відповідають висновкам судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 . При проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_8 не надає пояснень, яким чином ОСОБА_7 було спричинено тілесне ушкодження в ділянці лівого ока.

Відповідно до відеозапису та протоколу проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с. 173-178), 09.09.2022 у період часу з 12 години 30 хвилин до 12 години 45 хвилин слідчим СВ Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_29 за участю свідка ОСОБА_10 у присутності двох понятих проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, що мали місце 28.08.2022 у с. Привільне Михайло-Лукашівської ТГ Запорізького району Запорізької області. З цією метою всі учасники слідчої дії зібралися біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де свідкові ОСОБА_10 було запропоновано розповісти і показати всі відомі йому обставини, за яких 28.08.2022 ОСОБА_7 було спричинено тяжке тілесне ушкодження, від якого він помер. На вказану пропозицію свідок погодився та пояснив, що 28.08.2022 приблизно о 21 годині 30 хвилин він разом з матір`ю знаходився в гостях у ОСОБА_13 , де також перебували ОСОБА_18 з чоловіком ОСОБА_7 , знайомий ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_34 , кума ОСОБА_18 - ОСОБА_31 з малолітнім сином ОСОБА_35 . Всі вказані особи сиділи за столом у будинку, вечеряли і вживали алкогольні напої. В цей час вони почули, що собаки, які були на подвір`ї, почали сильно гавкати. Свідок вийшов на двір. Поблизу вхідних воріт домоволодіння стояли 2 місцевих жителя с. Привільне - ОСОБА_12 та ОСОБА_23 , вони кликали його вийти з двору, при цьому погрожували йому. Свідок повернувся в будинок і сказав присутнім, що там прийшли хлопці і погрожують, у зв`язку з чим попросив інших вийти на двір. Після цього, на вулицю вийшли сам свідок, його матір, ОСОБА_7 та ОСОБА_18 . Свідок йшов попереду, однак його обігнав ОСОБА_7 та першим вийшов з подвір`я, при цьому він сказав, що не потрібно нікого бити, він хоче по мирному поговорити. Після цього ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_3 , який стояв навпроти воріт домоволодіння обличчям до входу. В свою чергу, ОСОБА_3 , мовчки, нічого не пояснюючи, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки знизу догори в ділянку підборіддя, від якого останній зробив крок назад, майже одразу впав на землю і більше не піднімався, а ОСОБА_3 в цей час розвернувся та побіг у невідомому напрямку по АДРЕСА_3. ОСОБА_18 встигла схопити ОСОБА_8 за руку, однак він пручався, невдовзі вирвався і також втік. Після цього всі кинулися до ОСОБА_7 , намагалися привести його до тями. По прибуттю швидкої медичні працівники проводили реанімаційні заходи, однак невдовзі ОСОБА_7 помер. Під час слідчого експерименту ОСОБА_10 за допомогою макета людини також продемонстрував механізм удару, нанесеного ОСОБА_3 . Крім того, свідок ОСОБА_10 під час слідчого експерименту пояснив, що жоден з їх компанії не погрожував і на бив ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , він ножем нікому не погрожував.

Згідно з відеозаписом та протоколом проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с. 179-184), 09.09.2022 у період часу з 12 години 06 хвилин до 12 години 26 хвилин слідчим СВ Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_29 за участю свідка ОСОБА_19 у присутності двох понятих проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, що мали місце 28.08.2022 у с. Привільне Михайло-Лукашівської ТГ Запорізького району Запорізької області. З цією метою всі учасники слідчої дії зібралися біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де свідку ОСОБА_19 було запропоновано розповісти і показати всі відомі їй обставини, за яких 28.08.2022 ОСОБА_7 було спричинено тяжке тілесне ушкодження, від якого він помер. На вказану пропозицію свідок погодилась та пояснила, що 28.08.2022 приблизно о 21 годині 30 хвилин вона разом з сином ОСОБА_10 знаходилась в гостях у ОСОБА_13 , де також перебували ОСОБА_11 зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , знайомий ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_34 , кума ОСОБА_18 - ОСОБА_31 з малолітнім сином ОСОБА_35 . Всі вказані особи сиділи за столом у будинку, вечеряли і вживали алкогольні напої. В цей час вони почули, що собаки, які були на подвір`ї, почали сильно гавкати. Оскільки її син ОСОБА_10 сидів ближче до дверей, саме він вийшов у двір, щоб подивитися, що сталося. Десь за 2 хвилин останній повернувся в будинок в сказав, що їх прийшли бити. Всі присутні в будинку не зрозуміли, хто і чому прийшов їх бити, тому майже одночасно встали із-за столу і пішли на вулицю. Першим з будинку виходив її син ОСОБА_10 , за ним йшов ОСОБА_7 , за ним йшла вона, а потім ОСОБА_11 . Перед самою хвірткою ОСОБА_7 обігнав ОСОБА_10 та першим вийшов на вулицю, сказавши при цьому до ОСОБА_10 : "Не надо драки, я все решу мирным путем!". Як тільки ОСОБА_7 вийшов з подвір`я, а слідом за ним ОСОБА_10 , вона та ОСОБА_11 , свідок побачила дві чоловічі постаті, при цьому один з невідомих на той момент хлопців (пізніше вона дізналася, що це був ОСОБА_3 ) одразу, не говорячи ані слова, стоячи навпроти ОСОБА_7 , кулаком своєї руки наніс один удар знизу догори в ділянку підборіддя, від якого у останнього відразу відкинулася голова назад, він зробив кілька кроків назад та повільно впав на землю на лівий бік. Під час слідчого експерименту ОСОБА_19 за допомогою макета людини продемонструвала механізм удару, нанесеного ОСОБА_3 . Одразу після нанесення удару, ОСОБА_3 побіг від двору ОСОБА_13 по АДРЕСА_3 , а хлопець, який був із ним, не встиг, бо його за руку вхопила ОСОБА_18 . В цей час на подвір`ї будинку включилося світло і вона побачила, що хлопцем, якого схопила ОСОБА_11 був ОСОБА_8 . Оскільки вона побачила, що після падіння ОСОБА_7 не підіймався, одразу кинулася до нього, він був живий, але без свідомості. В цей час ОСОБА_8 вирвався з рук ОСОБА_11 і також побіг геть. Після цього з будинку вийшли ОСОБА_13 , ОСОБА_36 і ОСОБА_31 . Після цього всі кинулися на допомогу ОСОБА_7 , робили штучне дихання, непрямий масаж серця, обтирали водою, але це не допомагало. Викликали швидку. До прибуття медичної допомоги не полишали ОСОБА_7 . По прибуттю швидкої медичні працівники проводили реанімаційні заходи, однак невдовзі ОСОБА_7 помер.

Відповідно до висновку експерта № 08-Д від 10.10.2022 (т. 1 а.с. 188-194), за даними "Стенограми протоколу проведення слідчого експерименту" встановлено, що характер травмуючого предмету (рука людини), часткова локалізація зони травматичного впливу (ділянка підборіддя) та часткова кількість (1) - частково відповідають висновкам судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 . При проведенні слідчого експерименту свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_19 не надають пояснень, яким чином ОСОБА_7 було спричинено тілесне ушкодження в ділянці лівого ока.

Проаналізувавши всі досліджені в судовому засіданні докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що вони логічні, послідовні, за своїм змістом не містять протиріч, на їх підставі судом встановлені та перевірені обставини, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Підстав сумніватись в їх достовірності суд не встановив. За таких обставин, суд приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , яке спричинило смерть останнього, за вказаних вище обставин.

Так, враховуючи показання обвинуваченого, який підтверджує факт нанесення ОСОБА_7 одного удару кулаком в підборіддя, дані протоколу огляду місця події, в ході якого при огляді трупа ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна невизначеної форми розміром приблизно 3х4 см в центральній частині підборіддя, а також невизначеної форми синюшно-фіолетового синця розміром приблизно 2х3 см у кута ока зліва, висновок судово-медичної експертизи, згідно якої причиною смерті ОСОБА_7 стала внутрішньочерепна травма, яка виразилась крововиливами під м`які мозкові оболонки головного мозку та ускладнилась розвитком його набряку, яка утворилась за механізмом тупої травми та могла утворитись в результаті, як одного, так і в результаті сукупності двох травматичних впливів твердим тупим предметом, які припали в ділянку підборіддя та лівого ока, зажиттєво, незадовго (хвилини - десятки хвилин) до настання смерті, і перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, показання судово-медичного експерта ОСОБА_28 , яка у судовому засіданні підтвердила правильність проведеного дослідження та зробленого висновку, а також зазначила, що тілесне ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді внутрішньочерепної травми могло утворитися як від одного травматичного впливу, так і від двох, шляхом нанесення удару значної сили в будь-яку область голови, що виключає утворення внутрішньочерепної травми внаслідок падіння, показання потерпілої ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 і ОСОБА_19 , які підтвердили факт нанесення ОСОБА_3 . ОСОБА_7 одного удару кулаком знизу вверх в підборіддя, показання вказаних свідків, надані під час проведення слідчих експериментів, в ході яких свідки продемонстрували механізм нанесення ОСОБА_7 удару, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого в частині того, що він не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень, оскільки вони не підтверджені жодними належними доказами, добутими в процесі судового розгляду справи, а також повністю спростовуються показаннями потерпілої, свідків, висновками судово-медичних експертиз та іншими дослідженими у судовому засіданні доказами.

Щодо доводів сторони захисту про необхідність кваліфікувати дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство через необережність, суд зазначає, що розмежування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), і вбивства через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України) здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних кримінальних правопорушень. З об`єктивної сторони це кримінальне правопорушення характеризуються суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.

Суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення характеризується двома формами вини: умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Встановлюючи суб`єктивні ознаки складу кримінального правопорушення - умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, необхідно виходити з того, що ознаками суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і в у прямій, і непрямій формі. Зокрема, непрямий умисел наявний тоді, якщо винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на певні обставини, які могли б його відвернути. Також непрямий умисел має місце в тому випадку, якщо у винного не було чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків. Питання про умисел винного або відсутність такого умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Специфіка вбивства з необережності полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Необережність є формою вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

У випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розрахувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання тяжких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність і кваліфікувати, відповідно, за ст. 119 КК України.

У випадку, що розглядається, між обвинуваченим та потерпілим не виникало конфліктів, потерпілий за твердженням самого обвинуваченого не становив йому жодної загрози, не висловлювався в його бік жодних погроз, своєю поведінкою не демонстрував жодного неприязного відношення до обвинуваченого. ОСОБА_7 не брав участі у конфлікті, що відбувся між свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , потерпілий лише виходив з двору домоволодіння АДРЕСА_3 та наблизився до обвинуваченого ОСОБА_3 , коли останній безпричинно завдав ОСОБА_7 один цілеспрямований удар значної сили в підборіддя, внаслідок чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких протягом хвилин - десятків хвилин настала смерть останнього на місці події.

Поведінка обвинуваченого, характер, послідовність, рішучість і динамічність його дій, локалізація тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення спростовують твердження ОСОБА_3 про відсутність умислу на завдання тілесних ушкоджень.

У цьому контексті необхідно виходити з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28.05.2015 у справі № 5-25кс15. Зокрема, якщо, цілеспрямовано наносячи удари, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Таке поєднання умислу та форми вини підтверджує правильність висновків суду щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_3 саме за ч. 2 ст. 121 КК України та відповідно за цією ж ознакою виключає кваліфікацію дій за ст. 119 КК України.

Щодо доводів захисту про те, що обвинувачений лише намагався захистити товариша від неправомірних дій інших осіб, а завдані за таких обставин ОСОБА_7 тілесні ушкодження були наслідком перевищення меж необхідної оборони або уявною обороною, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.

Відповідно до роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 "Про судову практику у справах про необхідну оборону", при розгляді справ даної категорії судам необхідно беззастережно додержувати вимог ч. 3 ст. 27 Конституції України і ст. 36 КК України, враховуючи те, що відповідно до закону кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Згідно з ч. 3 ст. 36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Як роз`яснив Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 1 від 26.04.2002 "Про судову практику у справах про необхідну оборону", щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.

Слід відрізняти необхідну оборону від уявної, під якою розуміється заподіяння шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, але особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, помилково припускала наявність такого посягання.

При уявній обороні кримінальна відповідальність за заподіяну шкоду виключається лише у випадках, коли обстановка, що склалася, давала особі підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала й не могла усвідомлювати помилковість свого припущення. Питання про те, чи дійсно в особи були підстави для помилкового висновку про наявність суспільно небезпечного посягання, вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

Якщо ж особа в обстановці, що склалася, не усвідомлювала і не могла усвідомлювати помилковість свого припущення щодо реальності суспільно небезпечного посягання, але перевищила межі захисту, який потрібно було застосувати, її дії мають розцінюватись як перевищення меж необхідної оборони. У такому разі кримінальна відповідальність можлива лише за статтями 118 і 124 КК. Коли ж особа не усвідомлювала, але могла усвідомлювати відсутність реального посягання, її дії кваліфікуються як заподіяння шкоди через необережність.

Під час розгляду справи судом не встановлено таких обставин, які б свідчили, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди для ОСОБА_3 , які б, у зв`язку з цим, викликали невідкладну необхідність у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Так само, судом не встановлено і будь-яких обставин, які б свідчили про неправомірне посягання з боку потерпілого ОСОБА_7 , які б, у зв`язку з цим, могли б дати ОСОБА_3 достатні підстави вважати, що мало місце реальне посягання. А отже, вважати, що обвинувачений, завдаючи потерпілому значної сили удар кулаком в підборіддя, перебував у стані необхідної чи уявної оборони, або ж перевищив її межі, немає підстав.

За таких обставин суд розцінює позицію обвинуваченого як обраний ним спосіб захисту, а також бажання пом`якшити покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Щодо особи винного, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, проживає з матір`ю, а також неповнілітніми братом та сестрами, працевлаштований не офіційно, за місце проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_3 , підлягає призову на строкову військову службу, під час осіннього призову 2021 року на районні призовні комісії не з`явився, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не виявлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка наполягає на максимально суворому покаранні обвинуваченого, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого, та не знаходить підстав для застосування до нього положень ст. 69 КК України.

При вирішенні заявленого потерпілою ОСОБА_11 цивільного позову суд виходить з такого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив відносно ОСОБА_7 умисне кримінальне правопорушення, внаслідок якого настала смерть потерпілого, у зв`язку з чим ОСОБА_11 зазнала матеріальної шкоди та моральних страждань.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

За змістом вимог ст.ст. 127-129 КПК України обов`язок відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними правилами шкода, заподіяна особі та її майну або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Суд вважає, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які спричинила смерть потерпілого, ОСОБА_11 понесено витрати на поховання ОСОБА_7 , тобто їй дійсно була спричинена майнова шкода.

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявність безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями обвинуваченого і шкодою, заподіяною потерпілій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, потерпіла посилається на те, що нею понесені витрати на поховання чоловіка у сумі 10990 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 395 від 29.08.2022 (т. 1 а.с. 25).

Дослідивши надані на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди документи, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого документально підтверджені витрати на поховання у розмірі 10990 грн., тобто позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди потерпіла ОСОБА_11 обґрунтувала непоправними життєвими змінами, втратою рідної коханої людини, з якою вони нещодавно одружилися та планували завести дітей, створити гарну сім`ю. Ця втрати є непоправною та не може бути відновлена, а відтак її душевні страждання триватимуть усе життя. Окрім цього, у зв`язку з трагічними обставинами смерті її чоловіка, вона й досі перебуває в пригніченому стані, перенасичені негативними емоціями, психічними переживаннями з приводу втрати єдиної найближчої для неї людини - її чоловіка.

Завдану моральну шкоду потерпіла оцінила у 1000000 грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізувати, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Вирішуючи питання щодо розміру стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої морального відшкодування, суд враховує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого, які призвели до смерті чоловіка потерпілої, останній заподіяно моральну шкоду, а наслідки для потерпілої є психотравмуючими та обумовили порушення психоемоційної та соціальної сфер існування. Суд врахував, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпіла перенесла душевні страждання, пережила емоційний стрес, у неї виникла необхідність адаптуватися до нових умов існування та життєдіяльності без її чоловіка, смерть чоловіка обумовила необхідність потерпілої залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на подолання наслідків смерті близької людини.

Враховуючи глибину і тривалість моральних страждань потерпілої, настання невідворотних наслідків у виді смерті людини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 600000 грн., що відповідає вимогам розумності та справедливості за обставин даного кримінального провадження.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 в частині стягнення процесуальних витрат на правову допомогу, суд виходить з положень ч. 1 ст. 124 КПК України, відповідно до яких у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

З наданих суду документів (договору про надання правової допомоги від 07.09.2022, додаткової угоди № 1 від 07.09.2022 до договору про надання правової допомоги від 07.09.2022, акту виконаних робіт від 07.09.2022 та квитанції до прибуткового касового ордера № 5/4 від 07.09.2022, т. 1 а.с. 26-31) судом встановлено, що на правову допомогу адвоката потерпілою витрачено 20000 грн. Вказані витрати на підставі ч. 1 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. При цьому на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає на необхідне скасувати арешт на вилучені 29.08.2022 під час огляду відкритої ділянки місцевості поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 речові докази, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.08.2022.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, 10990 грн. (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень 00 копійок), моральну шкоду у розмірі 600000 (шістсот тисяч гривень 00 копійок), а також процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч гривень 00 копійок), а всього на загальну суму 630990 (шістсот тридцять тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень 00 копійок).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.08.2022 (справа № 314/2138/22, провадження № 1-кс/314/780/2022), на недопалок цигарки, цигарку "Rothmans", цигарку "Marlboro", котрі 29.08.2022 вилучені під час огляду відкритої ділянки місцевості поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 .

Речові докази: недопалок цигарки, цигарку "Rothmans", цигарку "Marlboro"; шорти джинсові чорного кольору, труси чорного кольору, зразки крові, змиви з кистей рук, зрізи вільних кінців нігтьових пластин пальців рук, зразки волосся волосяної частини голови, відібрані 29.08.2022 від трупа ОСОБА_7 ; зразки крові та слини підозрюваного ОСОБА_3 , передані до камери зберігання речових доказів Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією № 414 - знищити.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1

14.07.2023