Справа №522/3849/22
Провадження № 1-кп/522/1447/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 30.01.2023 р., відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, проживає в м. Одеса, без постійного місця мешкання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого, згідно із Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 продовжено з 21.11.2022 строком на 90 діб та який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 2738-ІХ, а також достовірно знаючи про те, що до КК України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 30.01.2023 ОСОБА_3 близько 06 години 15 хвилин знаходячись на розі вул. Мала Арнаутська та провулку Резницькому в м. Одеса, в процесі спільного вживання спиртних напоїв, скориставшись, як приводом для відкритого заволодінням майном ОСОБА_7 конфлікт між останнім та ОСОБА_8 , діючи умисно із корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого, вступившись на захист ОСОБА_8 застосувавши до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для здоров`я, що виразилось у нанесені ударів в область обличчя ОСОБА_7 , внаслідок яких йому завдано тілесні ушкодження у вигляді синців та саден обличчя, синців правового передпліччя та третього пальця правої кісті, які не були небезпечними для життя, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.5. та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, від яких потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, а також те, що діє відкрито для потерпілого та оточуючих, з під куртки потерпілого викрав мобільний телефоном марки «Xiaomi Redmi 10A» в корпусі синього кольору, вартістю 3 500 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3 500 гривень.

У зв`язку з викладеними фактичними обставинами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, підтвердив обставини кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті, а саме пояснив, що 30.01.2023 р. близько 06 години 15 хвилин знаходячись на розі вул. Мала Арнаутська та провулку Резницькому в м. Одеса, в процесі спільного вживання спиртних напоїв, скориставшись, як приводом для відкритого заволодінням майном ОСОБА_7 конфлікт між останнім та ОСОБА_8 , діючи умисно із корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого, вступившись на захист ОСОБА_8 застосувавши до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для здоров`я, що виразилось у нанесені ударів в область обличчя ОСОБА_7 , внаслідок яких йому завдано тілесні ушкодження у вигляді синців та саден обличчя, синців правового передпліччя та третього пальця правої кісті, які не були небезпечними для життя, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.5. та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, від яких потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, а також те, що діє відкрито для потерпілого та оточуючих, з під куртки потерпілого викрав мобільний телефоном марки «Xiaomi Redmi 10A» в корпусі синього кольору, вартістю 3 500 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3 500 гривень.

Потерпіла особа в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд провадження за відсутності сторони.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК у виді 3 років позбавлення волі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Так, 30.01.2023 р. близько 06 години 15 хвилин знаходячись на розі вул. Мала Арнаутська та провулку Резницькому в м. Одеса, в процесі спільного вживання спиртних напоїв, скориставшись, як приводом для відкритого заволодінням майном ОСОБА_7 конфлікт між останнім та ОСОБА_8 , діючи умисно із корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого, вступившись на захист ОСОБА_8 застосувавши до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для здоров`я, що виразилось у нанесені ударів в область обличчя ОСОБА_7 , внаслідок яких йому завдано тілесні ушкодження у вигляді синців та саден обличчя, синців правового передпліччя та третього пальця правої кісті, які не були небезпечними для життя, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.5. та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, від яких потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, а також те, що діє відкрито для потерпілого та оточуючих, з під куртки потерпілого викрав мобільний телефоном марки «Xiaomi Redmi 10A» в корпусі синього кольору, вартістю 3 500 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3 500 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, сприяння суду у встановленні істини у справі, усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Інкриміноване ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення відноситься до тяжких злочинів згідно зі ст.12 КК України. Злочини було вчинено з прямим умислом та корисливим мотивом, заподіяна шкода усунена.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинений злочин покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України, вважаючи дане покарання справедливим та достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню: витрати на спеціаліста КУ «ЦЕНТРІНТЕГРОВАНОЇ СИСТЕМИ ВІДЕОСПОСТЕРЕЖЕННЯ ТА ВІДЕОАНАЛІТИКИ МІСТА ОДЕСИ (Центр-«077»)» у розмірі 240,99 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме строк позбавлення волі, рахувати з моменту ухвалення вироку.

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання термін з дати його затримання з 30.01.2023 року (один день затримання по ст.208 КПК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст.72 КК України)).

Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Судові витрати у розмірі 240,99 грн. (двісті сорок грн. 99 коп.) стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 10A» в корпусі темного кольору повернути власнику, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1