справа № 361/579/22
провадження № 1-кп/361/547/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002379 від 04.12.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, утриманців не має, раніше судимого:

-19.12.2011 Білогірським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 40, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;

-13.12.2019 Новоархангельським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; ухвалою від 26.05.2021 Ленінським районним судом м. Кіровограда звільнений від відбування покарання умовно-достроково строком 10 місяців 19 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 03.12.2021 близько 20 години 35 хвилин, перебуваючи поблизу продуктового магазину неподалік складів «LRC» по вул. Іванова в с. Квітневе Броварського району Київської області, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_6 та у нього виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном. Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 наздогнав потерпілу, яка в цей час проходила повз будинок АДРЕСА_3 , та, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, вчинив напад на ОСОБА_6 , погрожуючи застосувати насильство, а саме підійшов до неї на відстань витягнутої руки та тримаючи в руці ніж направив його в бік потерпілої ОСОБА_6 , в ході чого почав вимагати в неї грошові кошти, а остання, побоюючись за своє життя та здоров`я у разі невиконання нею вимоги ОСОБА_4 , дістала гаманець, із якого ОСОБА_4 забрав грошові кошти в сумі 170,00 грн. В подальшому, продовжуючи реалізацію свого умислу, висловив вимогу надати ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон, на що остання, побоюючись за своє життя та здоров`я, дістала із сумки належний їй мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8 Black» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із вставленою сім-картою мобільного оператора зв`язку «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_3 вартістю 2651,33 грн., який ОСОБА_4 вирвав з її рук після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2821,33 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину в скоєному та щиросердно розкаявся, засудив вчинене і, будучи допитаним в судовому засідання, детально розповів про встановлені вище обставини злочину. Зазначив, що шкодує про вчинене, йому соромно згадувати ті події, відшкодував завдану потерпілій і моральну і матеріальну шкоду, просить суд його суворо не карати, оскільки він має намір змінити своє життя, виправитися та не порушувати закон.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд кримінального провадження без її участі, повідомила суд, що до обвинуваченого не має матеріальних та моральних претензій, моральна та матеріальна шкода їй відшкодована в повному обсязі, просить обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати та не заперечує проти застосування ст. 69 КК України (а.с.226).

Переконавшись у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Згідно до ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Виходячи з викладеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікуєйого умисні дії за викладеним фактом за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; данні про особу винного, який неодноразово судимий, за місцем проживання характеризувався як особа, стосовно якої компрометуючих даних селищна рада не має, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, утриманців не має, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом приймається до уваги ставлення обвинуваченого до скоєного, поведінка ОСОБА_4 після злочину, що відображає прояв морального засудження свого вчинку, усвідомлення вини, докорів сумління, так як він повністю відшкодував потерпілій завдану моральну та матеріальну шкоду, про що остання зазначає в заяві; як під час досудового слідства так і в суді надавав правдиві покази щодо обставин скоєння злочину, чим активно сприяв його розкриттю, в судовому засіданні виразив свою готовність нести відповідальність за скоєне діяння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування потерпілій матеріальної та моральної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Частиною 1 статті 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 8 постанови № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за відсутності обтяжуючих покарання обставин та наявності не менше двох обставин, що пом`якшують покарання, суд за стійким внутрішнім переконанням знаходить, що ступінь тяжкості злочину за ч. 2 ст. 187 КК України з урахуванням майнового і сімейного стану ОСОБА_4 , його віку, характеру асоціальної спрямованості його особистості, істотно знижена зазначеними пом`якшуючими покарання обставинами, на підставі чого в силу ст. 65 КК України необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі, визначивши його строк згідно з ч. 1 ст. 69 КК України нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 187 КК України.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 є дійсно суспільно небезпечним, однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

На думку суду таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При цьому, судом не встановлено передбачених законом підстав для звільнення обвинуваченого від покарання чи від його відбування, а тому призначене йому судом покарання обвинувачений має відбувати реально.

Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст. ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в п.п. 46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява №5425/11, статус остаточного 04.09.2015), згідно якої відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув'язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_4 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме строк затримання з 04.12.2021 та строк тримання останнього під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому, враховуючи вимоги ст.ст.131-132,177,178 КПК України, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

В той же час, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо неможливості утримання особи під вартою без визначення кінцевого строку такого утримання, що призводить до правової невизначеності прав такої особи (рішення від 09.01.2015 у справі Чанев проти України), суд визначає кінцевий можливий строк утримання обвинуваченого під вартою, який не перевищує 60 днів.

Цивільний позов у справі заявлено не було. Арешт на майно не накладався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені витрати на залучення експертів слід стягнути на користь держави з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської областівід 13.12.2019 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк5 (п`ять) років 1 (один) місяць з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку - з 18.07.2023, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з моменту фактичного затримання - 04.12.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити незмінним до набрання вироком законної сили, однак не більше шістдесяти днів - по 15.09.2023 включно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведені експертизи в сумі 1887,82 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім грн. 82 коп.).

Речові докази по справі :

-мобільний телефон марки «RED MI 8» чорного кольору в чохлі-книжці чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , переданий потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання - залишити власнику за належністю;

-ніж загальною довжиною 29 см з довжиною леза 16 см та пластиковою рукояткою коричневого кольору на двох металевих болтах, який поміщено до камери зберігання речових доказів Броварського РУП ГУНП в Київській області - знищити;

-диск DVD+R Verbatim 4,7 GB, 120 min, 16x speed vitesse velocidad (№PAP6 31WJ230433531) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1