Справа №577/2474/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/371/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2023 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000465 від 16 травня 2023 року, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У рамках досудового розслідування даного кримінального провадження слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з правом внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 214 720 грн.

Вказане клопотання слідчого вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2023 року клопотання слідчого, задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15 липня 2023 року до 24 години.

Визначено розмір застави ОСОБА_7 вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 грн.

У разі внесення застави, ОСОБА_7 з під варти звільнити, поклавши на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за викликом; 2) не відлучатися за межі м. Конотоп Сумської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; 4) не спілкуватися зі свідками та потерпілими поза межами судового розгляду.

Строк дії цієї ухвали закінчується 15 липня 2023 року о 24 годині.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що ризик скоєння іншого кримінального правопорушення нічим не обґрунтований та спростовується матеріалами самого кримінального провадження. Зокрема, під час невідкладного обшуку житлового будинку та особистого обшуку за місцем проживання підозрюваного було виявлено і вилучений автомат АК-74 № НОМЕР_1 , боєприпаси до нього, які визнані речовими доказами та зберігаються в Конотопському РВП. Іншої зброї у розпорядженні ОСОБА_7 не має, а займана військова посада останнього не має відношення до зброї та боєприпасів у військовій частині.

Таким чином орган досудового розслідування та слідчий суддя не навели жодного аргументу про те, яким чином ОСОБА_7 перебуваючи у статусі підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення пов`язаного із застосуванням вогнепальної зброї матиме доступ до іншої зброї та боєприпасів.

Поведінка ОСОБА_7 не свідчить про його намір переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин. Так, по приїзду працівників поліції підозрюваний був вдома, добровільно здав зброю під час обшуку та в подальшому сприяв встановленню всіх обставин події, надавав правдиві свідчення і брав участь у слідчому експерименті.

Водночас, слідчим суддею було проігноровано наявність у підозрюваного дружини та двох неповнолітніх дітей, з якими він проживає в смт. Семенівка, Кременчуцького району, Полтавської області. Не зважаючи на проблеми зі здоров`ям, на військову службу під час мобілізації вступив добровільно в перший день повномасштабного військового вторгнення РФ. Постійно потребує медичної терапії, тобто вживання медичних препаратів через гіпертонію 1 ст., 2 ст. ризик помірний та вторинну кардіоміопатія. Крім цього менший син переніс оперативне втручання та перебуває на лікуванні в КП «Семенівська лікарня» через загострення хвороби лівої гомілки ноги.

Дані обставини вказують про наявність міцних соціальних зв`язків та високі моральні якості, що вказують про відсутність у підозрюваного причин переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Всі свідки та потерпілі допитані, їхні покази не суперечать показам підозрюваного, який визнає вчинення ним пострілів 16 травня 2023 року. До того ж ніхто зі свідків чи потерпілих не бачили хто саме здійснював постріли, а можуть підтвердити лише час коли ця подія відбулася.

Апелянт вважає, що застосування цілодобового домашнього арешту із обов`язком носити електронний засіб контролю буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження, так як дозволить запобігти ризику ухилення від правосуддя, а отже буде пропорційним поставленій меті.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого слідчим клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000465 від 16 травня 2023 року, 17 травня 2023 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з врахуванням наданих органом досудового розслідування доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та є достатніми на даній стадії провадження.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, тому існує ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, існує ризик незаконного впливу підозрюваним на потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 з метою зміни їх свідчень, шляхом використання зброї та боєприпасів, які ввірені ОСОБА_7 , як військовослужбовцю.

Також, підозрюваний маючи вільний доступ до території господарства, де проживав, зможе знищувати сліди та обстановку на місці вчинення злочину, також знищити частину речових доказів, які не були вилучені та зафіксовані під час проведених першочергових слідчих дій, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, а також характер та підвищену суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування до останнього запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, знищення, або спотворення будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Своїми діями підозрюваний ОСОБА_7 показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи кримінальне правопорушення проти громадського порядку та моральності, проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок.

Відповідно до вимог ст. ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, останній під час проходження військової служби повинен був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бездоганно і неухильно додержуватись порядку правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Таким чином на думку колегії суддів доводи захисника, щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.

При цьому наявність в останнього постійного місця проживання з родиною (дружиною та двома неповнолітніми дітьми) у смт. Семенівка, Кременчуцького району, Полтавської області, перебування на лікуванні меншого сина, можливість погіршення стану здоров`я у підозрюваного, відсутність наміру переховування від органів досудового розслідування та суду, визнання вини, сприяння слідству, про що зазначив захисник в своїй апеляційній скарзі та в ході апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Зазначені захисником обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останнього, тому не спростовують встановлені судом першої інстанції ризики.

Долучені до апеляційної скарги низку медичних довідок та висновків, не підтверджують тяжкий стан здоров`я підозрюваного, що унеможливлювало б його тримання під вартою. Крім того у відповідності до Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Доводи апелянта про те, що всі свідки та потерпілі допитані, а тому відсутній ризик будь якого впливу підозрюваного на вказаних осіб, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки потерпілі ОСОБА_10 ОСОБА_11 та свідки: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ще не були допитані судом під час судового розгляду, а положеннями ч.4 ст.95 КПК України встановлено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Вказана обставина може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Крім того із врахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_7 є військовослужбовцем, якого не відсторонили від служби, а тому після звільнення йому може бути ввірена інша зброя чи боєприпаси, що не виключає можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності достатніх підстав стверджувати про існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки проживаючи за місцем вчинення кримінального правопорушення, підозрюваний матиме вільний доступ до території господарства, де може безперешкодно знищити сліди та обстановку місця вчинення злочину, а також знищити інші речові докази, які не були вилучені під час першочергових слідчих дій.

На час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, слідчі дії не завершені та перебувають на стадії отримання (збирання) фактичних даних, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши у сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення останнім кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, наявність недостатніх соціально-стримуючих зв`язків, відсутність осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання останнім покладених на нього обов`язків, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що буде достатнім та обґрунтованим застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також вказане дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі цілодобовий домашній арешт не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні на даний час, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого слідчим суддею рішення та відсутність підстав для скасування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2023 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4