ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1644/23 Справа № 183/8884/13-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки;

-за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (роки) роки 1 (один) місяць.

Вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 01.11.2012 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_7 знаходився біля магазину «Тамара», який знаходиться за адресою: вул. Спаська, 9Б, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де спілкувався з ОСОБА_8 , в ході розмови ОСОБА_7 побачив на шиї ОСОБА_8 золотий ланцюг на якому знаходився золотий хрестик. Після чого у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме золотого ланцюга з хрестиком. В той же час ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, під час бесіди поклав ліву руку на плечі ОСОБА_8 та непомітно розстебнув золотий ланцюг 585о масою 16,06 г вартість 1 г складає 260 гривень, загальною вартістю 4.175,60 гривень та хрестик з золота 585о масою 4 г, загальною вартістю 1.040 гривень, які належать ОСОБА_8 та з викраденим вищевказаними ланцюгом та хрестиком зник з місця скоєння правопорушення та викрадене майно здав в ломбард. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5215,60 гривень.

20.06.2013 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 знаходились поблизу домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у вказаний час за взаємною згодою між собою у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходиться на території вищевказаного домоволодіння.

20.06.2013 року приблизно о 20.10 годині ОСОБА_7 та ОСОБА_9 переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, через відчинені вхідні ворота увійшли на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де побачили що вхідні двері до будинку зачинені на навісний замок. ОСОБА_9 , маючи при собі різноманітні ключі, підібрав схожий ключ, відкрив навісний замок та разом з ОСОБА_7 проникли до вказаного будинку, звідки здійснили крадіжку грошей в сумі 1000 гривень, мобільного телефону «Нокіа 1111», вартістю 70 гривень, ДВД програвача фірми «Hundai» вартістю 250 гривень, ДВД програвача фірми «Патріот» вартістю 200 гривень, ДВД програвача фірми «Samsung» вартістю 200 гривень, фотоапарату «Olimpus» вартістю 50 гривень, диктофон фірми «Sony» вартістю 80 гривень, електропили фірми «Міневра» вартістю 500 гривень, відеомагнітофону «Sanio» вартістю 1600 гривень, ковдри синтетичної вартістю 100 гривень. Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину втекли та в подальшому з викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 3470 гривень.

16.07.2013 року приблизно о 01.50 годині ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 проїжджали по вул. Ленінградській м. Новомосковськ Дніпропетровської області на мопеді марки «Suzuki Lets-2», що належить останньому, де біля будинку № 18 по вказаній вулиці вони зупинились. Приблизно о 02.05 годині ОСОБА_11 відійшов від свого мопеду «Suzuki Lets-2» на узбіччя дороги до кущів. В чей час ОСОБА_7 вирішив шляхом зловживання довірою та обманом заволодіти майном ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивіві, голосно сказав ОСОБА_11 , що він з`їздить до свого знайомого за мобільним телефоном та одразу повернеться, у зв`язку з чим ОСОБА_11 залишився чекати ОСОБА_7 , але останній не повернувся. ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою та обманом заволодів мопедом «Suzuki Lets-2», який належить ОСОБА_11 та того ж дня продав його ОСОБА_12 за 550 гривень. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просив вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року, остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

В інший частині вирок просив залишити без змін.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що згідно з роз`ясненнями, які містяться у абз. 2 п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд має право визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей.

Прокурор вказав, що санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Прокурор зазначив, що санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Прокурор вказав, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки як за ч. 3 ст. 185 КК України, так і за ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, що в свою чергу, призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку у апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, колегією суддів не переглядаються.

Відповідно до ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у абз. 2 п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд має право визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання, яке суперечить точному тлумаченню закону про кримінальну відповідальність, оскільки суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки як за ч. 3 ст. 185 КК України, так і за ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Колегія суддів вважає, що законним, справедливим і таким, що сприятиме перевихованню ОСОБА_7 та попередженню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим необхідно визначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України - задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України -змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2012 року, остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

В інший частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3