Справа № 751/5198/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/323/23
Категорія - ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000004 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, освіта середня-спеціальна, фізична особа-підприємець, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_11 15000 грн. моральної шкоди та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 7791,48 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Скасовано арешт, змінений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.07.2022, накладений на автомобіль марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , у виді заборони відчуження та розпоряджання.

Вироком місцевого суду встановлено, що 31 грудня 2021 року, близько 08:30 год., ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Ford», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Леоніда Пашина, в м. Чернігові, зі сторони провулку Невського у напрямку вул. Спортивна.

Біля залізничного переїзду по вул. Леоніда Пашина, буд.14, в м. Чернігові, ОСОБА_9 неправильно оцінив дорожню обстановку та відповідно не реагував на її зміну, перевищив дозволену швидкість у населеному пункті, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та при виявленні небезпеки для руху, яку спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка з велосипедом у руках рухалась у не відведеному для цього місці, справа на ліво відносно руху автомобіля марки «Ford», у результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б», 10.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, що стало причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність своєї вини, кваліфікацію своїх дій та вид і розмір призначеного основного покарання, просив змінити вирок місцевого суду в частині призначення йому додаткового покарання, а саме: призначити покарання без позбавлення права керування транспортними засобами. Вказав на те, що суд не в повній мірі врахував визнання ним своєї вини та щире каяття, часткове відшкодування завданої моральної шкоди потерпілій ОСОБА_11 . Зазначив, що його трудова діяльність пов`язана з постійним використанням транспортного засобу і водійське посвідчення потрібне йому для того, щоб у подальшому працювати та утримувати свою малолітню дитину та дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_9 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора та представника потерпілої, котрі просили вирок місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційних скаргах учасниками провадження не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Санкція частини 1 статті 286 КК України передбачено наступні види покарань: штраф від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Призначаючи ОСОБА_9 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення; дані про його особу, який до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався; його вік, стан здоров`я, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; обставину, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання; позицію потерпілої щодо призначеної міри покарання, а також висновок органу пробації.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності дають підстави для призначення обвинуваченому покарання саме у виді штрафу.

Разом з тим, за змістом ч.2 ст.69 КК України, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, поза увагою місцевого суду залишились фактичні обставини скоєного ОСОБА_9 кримінального правопорушення, зокрема, дії потерпілої ОСОБА_11 , які зумовили настання дорожньо-транспортної пригоди, стан дорожнього покриття, та посткримінальна поведінка обвинуваченого, спрямована на залагодження своєї провини.

Так, ОСОБА_9 під час досудового та судового слідства активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття, у скоєному щиро розкаявся, частково відшкодував потерпілій завдану моральну шкоду.

Крім того, ОСОБА_9 офіційно працевлаштований і для виконання трудових обов`язків йому необхідне водійське посвідчення та транспортний засіб. Також на його утриманні знаходяться малолітня донька ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дружина, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Вказані обставини колегія суддів визнає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

А тому, беручи до уваги, що визначений місцевим судом обвинуваченому розмір штрафу не перевищує трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як про це зазначено в ч.2 ст.69 КК України, колегія суддів вважає можливим, на підставі вищевказаної норми Закону, не призначати ОСОБА_9 додаткове покарання, що передбачене в санкції ч.1 ст.286 КК України як обов`язкове.

На думку колегії суддів, визначене судом першої інстанції ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, у даному випадку може становити «особистий надмірний тягар для особи», та не відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Відтак, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначеного йому покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2023 року щодо ОСОБА_9 змінити, в частині призначеного покарання.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4