ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000031 від 10 лютого 2023 року, на підставі обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який тимчасово не працює, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, не депутата, засудженого 15.03.2023 вироком Підволочиського районного суду за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, який сплачено 06.04.2023, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України, за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 289 КК України, внесеному 10 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 щодо ОСОБА_3 . В підготовче судове засідання учасники провадження подали угоду про визнання винуватості від 11 квітня 2023 року між обвинуваченим та прокурором, тому згідно з вимогами ст. 474 КПК України суд невідкладно перейшов до розгляду угоди.

Суд визнає доведним, що 01 лютого 2023 року, приблизно в 22:50 год, будучи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 , перебуваючи на території господарства свого знайомого ОСОБА_6 , що в с. Коршилівка Підволочиської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_7 , який знаходився території подвір`я ОСОБА_6 , після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через незачинені двері зі сторони водія, проник в салон вказаного автомобіля. Надалі, перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_3 з допомогою проводів запалювання запустив двигун автомобіля та умисно незаконно заволодів цим транспортним засобом, без відома та всупереч волі власника, поїхавши з місця скоєння кримінального правопорушення та маючи при цьому реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд.

Тому ОСОБА_3 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом.

11 квітня 2023 року начальник Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , з участю захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, зі змістом якої обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений і вона йому зрозуміла.

Згідно з угодою про визнання винуватості від 11.04.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину за ч. 1 ст. 289 КК України. Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 289 КК України - у виді виді обмеження волі на строк 3 роки, та із застосуванням ст. 75 КК України узгоджено звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспиткового строку.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Всі фактичні обставини справи вказані правильно. Також пояснив суду, що угоду уклав добровільно і наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити цю угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, потерпілим відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України надано прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК України та КПК України, дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України кваліфіковано правильно, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Суд також враховує, що у п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 року №13, зазначено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.

Суд визнає обставинами, визначеними у ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому: щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Строк запобіжного заходу особистого зобов`язання закінчився 27.04.2023 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368-370, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 473, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про визнання винуватості від 11.04.2023 року між начальником Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000031 внесеному 10 лютого 2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази автомобіль марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_7 залишити в його розпорядженні.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Підволочиський районний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1