У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2023 Справа №607/9787/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернопільської обласної прокуратури - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене старшим прокурором групи прокурорів - начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000165 від 08 березня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів стосовно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Руська Гута Шумського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.ч. 3,4 ст.152 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2023 року заступник начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із старшим прокурором групи прокурорів - начальником відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000165 від 08 березня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.ч. 3,4 ст.152 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 08.03.2023 о 14:55 до Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області із заявою звернулася неповнолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що в червні 2019 року її зґвалтував односельчанин громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 .

Відомості за даним фактом внесено СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 08.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

У ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 від 08.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України встановлено, що відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 152 КК України, а саме: у вересні 2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , який перебував неподалік свого місця проживання, зґвалтував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку АДРЕСА_1 , якій на той час було 14 років.

Відомості за даним фактом внесено СУ ГУНП в Тернопільській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000429 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Окрім цього, в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 від 08.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України встановлено, що відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 152 КК України.

Так, у березні 2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , який перебував неподалік свого місця проживання, зґвалтував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , якій на той час було 14 років. Таким чином в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого, ч. 3 ст. 152 КК України (в редакції із змінами, внесених згідно із Законом № 409-ІХ від 19.12.2019, чинний з 16.01.2020).

Відомості за даним фактом внесено СУ ГУНП в Тернопільській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Крім цього, 30.05.2023 на адресу СУ ГУНП в Тернопільській області надійшла заява ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 , про те, що ОСОБА_4 який проживає в АДРЕСА_1 , перебуваючи за місцем проживання, у першій половині січня 2018 року, задовільнив свою статеву пристрасть неприроднім способом відносно неї.

Відомості за даним фактом внесено СУ ГУНП в Тернопільській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000431 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

У ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 від 08.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України встановлено, що у березні 2018 року ОСОБА_4 задовільняв свою статеву пристрасть неприроднім способом із малолітньою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у АДРЕСА_1 . Таким чином в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, а саме насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, вчинене щодо малолітньої (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 2295-VI від 01.06.2010).

Відомості за даним фактом внесено СУ ГУНП в Тернопільській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

30.05.2023 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 08.03.2023 змінено правову кваліфікацію із ч. 3 ст. 152 на ч. 4 ст. 152 КК України.

30.05.2023 матеріали кримінальних проваджень №0000165 від 08.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, № 0000429 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, № 0000430 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, № 0000431 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України та № 0000433 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України об`єднано в одне кримінальне провадження, якому присвоєно номер № 0000165. Здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 від 08.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. ч. 3, 4 ст. 152 КК України, доручено групі слідчих СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області та СУ ГУНП в Тернопільській області.

31 травня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. ч. 3, 4 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, у першій половині січня 2018 року, точна дата досудовим розслідування не встановлена, до місця проживання сім`ї ОСОБА_11 , а саме до будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку із ремонтними роботами за місцем свого проживання, а саме у будинку АДРЕСА_1 , переїхала сім`я ОСОБА_12 , спільно із чотирма прийомними неповнолітніми та малолітніми дітьми, у числі яких перебувала і малолітня ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Через брак спальних місць, малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , розмістили у вітальній кімнаті для тимчасового проживання.

За період спільного проживання із малолітньою ОСОБА_9 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, щодо малолітньої ОСОБА_9 .

У подальшому реалізовуючи свій умисел на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, направленого на статеву свободу та недоторканість малолітньої потерпілої, ОСОБА_4 в першій половині січні 2018 року, точно дату досудовим розслідуванням не встановлено, знаючи, що ОСОБА_9 є малолітньою, використовуючи стан в особливо вразливій для дитини ситуації, з причин її безпорадного стану, яка у зв`язку із малолітнім віком позбавляє можливості усвідомлювати характер вчинених щодо неї протиправних дій, а також залежного становища, розуміючи та усвідомлюючи, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності, а також те, що дисципліна і порядок у сім`ї мають забезпечуватись на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини, проте нехтуючи цим діючи умисно, протиправно, цілеспрямовано та рішуче усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, у нічній час зайшов до вітальної кімнати будинку АДРЕСА_1 , де спали малолітні діти та ліг на ліжко поряд із ОСОБА_9 .

Маючи доступ до дитини, у зв`язку із родинними між сім`єю ОСОБА_11 та прийомними батьками ОСОБА_9 відносинами, ОСОБА_4 , бажаючи задовольнити свою статеву пристрасть неприроднім способом із малолітньою ОСОБА_9 , знаючи і передбачаючи настання фактичної та потенційної шкоди для дитини, однак з метою збудження та задоволення своєї статевої пристрасті, просунув руку під спідню білизну потерпілої та почав пальцями торкатися до її геніталій намагаючись при цьому ввести пальці у піхву. У наслідок протиправних дій ОСОБА_4 , малолітня ОСОБА_9 прокинулась та намагалась присікти дії останнього, шляхом прийняття фізіологічно не зручної пози, що перешкоджала вільному доступу пальців та долоні ОСОБА_4 до її геніталій, однак ОСОБА_4 не зважаючи на це, знаючи та розуміючи, що фізично сильніший за дитину, продовжив наполегливі рухи спрямовані на пещення її геніталій та ввів пальці у піхву.

У цей момент, малолітня ОСОБА_9 , почала кликати на допомогу дружину ОСОБА_4 - ОСОБА_15 , після чого ОСОБА_4 почувши відповідь свої дружини на заклики малолітньої ОСОБА_16 швидко піднявся з ліжка та вийшов із вітальної кімнати.

Перебуваючи у залежному стані від прийомних батьків ОСОБА_12 , знаючи та розуміючи, що ОСОБА_4 є їхнім зятем, а тому підтримки і захисту від них вона не отримує, а також боячись осуду сторонніх осіб, однокласників та товаришів ОСОБА_9 про те, що стала жертвою насилля сексуального характеру нікому не повідомила.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_17 виношуючи умисел спрямований на сексуальне насильство щодо малолітньої ОСОБА_9 , проживаючи спільно у будинку АДРЕСА_1 із потерпілою продовжував вишукувати способи наблизитись до дитини, спостерігав за нею з вікна у момент прийняття нею душу, що помітила ОСОБА_9 .

З метою уникнення бодай візуального контакту із ОСОБА_4 , ОСОБА_9 знаючи, що ремонт у її кімнаті, будинку АДРЕСА_1 , завершився, наполягла на негайному переїзді туди з прийомними батьками.

У березні 2018 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, у вечірній час, коли прийомні батьки ОСОБА_9 направились до родичів на свято із ночівлею, у будинок АДРЕСА_1 прийшов ОСОБА_4 дивитись телевізор, однак з невідомих причин залишився ночувати у будинку Якубовських.

Перебуваючи в будинку ОСОБА_12 , у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел спрямований насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, щодо малолітньої ОСОБА_9 .

У подальшому реалізовуючи свій умисел на задоволення статевої пристрасті неприродним способом направленого на статеву свободу та недоторканість малолітньої потерпілої, ОСОБА_4 , у березні 2018 року, точно дату досудовим розслідуванням не встановлено, знаючи, що ОСОБА_9 є малолітньою, використовуючи стан в особливо вразливій для дитини ситуації, з причин її безпорадного стану, яка у зв`язку із малолітнім віком позбавляє можливості усвідомлювати характер вчинених щодо неї протиправних дій, а також залежного становища, розуміючи та усвідомлюючи, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності, а також те, що дисципліна і порядок у сім`ї мають забезпечуватись на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини, проте нехтуючи цим діючи умисно, протиправно, цілеспрямовано та рішуче усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, у нічній час зайшов до спальної кімнати будинку АДРЕСА_1 , де спала малолітня ОСОБА_9 та присівши поряд із ліжком почав спостерігати за дитиною, що спала.

Маючи доступ до дитини, будучи переконаним та впевненим, що у будинку АДРЕСА_1 належного сім`ї ОСОБА_12 , вони тільки у двох, бажаючи та проявляючи насильницькі дії сексуального характеру до малолітньої ОСОБА_9 , знаючи і передбачаючи настання фактичної та потенційної шкоди для дитини, однак з метою збудження та задоволення своєї статевої пристрасті, продовжуючи свої протиправні дії, направлені на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, просунув руку під спідню білизну потерпілої та почав пальцями торкатися до її геніталій намагаючись при цьому ввести пальці у піхву та ввівши їх. У наслідок протиправних дій ОСОБА_4 , малолітня ОСОБА_9 прокинулась та намагалась присікти дії останнього, шляхом прийняття фізіологічно не зручної пози, що перешкоджала вільному доступу пальців та долоні ОСОБА_4 до її геніталій.

У цей момент ОСОБА_9 , почала чинити словесний опір ОСОБА_4 на що, ОСОБА_4 забрав руку від статевих органів дитини та швидко вийшов із спальної кімнати.

Перебуваючи у залежному стані від прийомних батьків ОСОБА_12 , знаючи та розуміючи, що ОСОБА_4 є їхнім зятем, а тому підтримки і захисту від них вона не отримує, а також боячись осуду сторонніх осіб, однокласників та товаришів ОСОБА_9 про те, що стала жертвою насилля сексуального характеру нікому не повідомила.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 знаючи прийомних дітей сім`ї ОСОБА_18 , оскільки його сім`я, сім`я його свекрів ОСОБА_12 пов`язані спільним побутом та родинними зв`язками, почав слідкувати та вивчати звичний графік життя, малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Знаючи розпорядок дня малолітньої ОСОБА_8 , а саме про проходження нею навчальної практики та навчальних екскурсій у навчальному закладі, а саме Жолобівській гімназії, де навчалась ОСОБА_8 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 .

З метою встановлення точного часу слідування малолітньої ОСОБА_8 до та з Жолобівської гімназії ОСОБА_4 у період з 03.06 по 07.06.2019 та з 10.06. по 14.06.2019 почав спостерігати за дитиною з метою реалізації свого злочинного умислу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у один із зазначених днів, точна дата та година досудовим розслідування не встановлена, у обідню пору доби, ОСОБА_4 віслідковуючи малолітню, переконався, що вона без сторонніх осіб слідує до навчального закладу та переконавшись, що поряд нікого немає, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаного із вагінальним проникненням у тіло ОСОБА_8 , з використанням своїх геніталій, перебуваючи неподалік свого місця проживання, а саме будинку АДРЕСА_1 , знаючи, що потерпіла перебуває у безпорадному стані, оскільки через свій вік не може розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, схопив малолітню за руку, знаючи та розуміючи, що фізично сильніший за дитину, затягнув ОСОБА_8 у сарай, що розташований на території домогосподарства АДРЕСА_1 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, положив ОСОБА_8 на сіно зняв з неї одяг та спідню білизну, після чого проти волі останньої, здійснив із нею вагінальний статевий акт, із використанням своїх геніталій.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 знаючи розпорядок дня малолітньої ОСОБА_8 , а саме час навчального процесу у навчальному закладі, а саме Жолобівської гімназії, де навчалась ОСОБА_8 у 8-му класі, у вересні 2019 року у після обідній період часу, точно дату та годину досудовим розслідування не встановлено, вийшов на дорогу вул. Джерельній, що в с. Жолоби Кременецького району Тернопільської області, став очікувати повергнення зі школи неповнолітньої ОСОБА_8 .

Побачивши що ОСОБА_8 повертається зі школи сама і поряд нікого немає у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_8 із використанням своїх геніталій.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаного із вагінальним проникненням у тіло ОСОБА_8 , з використанням своїх геніталій, перебуваючи неподалік свого місця проживання, а саме будинку АДРЕСА_1 , знаючи, що потерпіла перебуває у безпорадному стані, оскільки через свій вік не може розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, схопив малолітню за руку, знаючи та розуміючи, що фізично сильніший за дитину, затягнув ОСОБА_8 у садок, що розташований на території домогосподарства АДРЕСА_1 , де діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, положив ОСОБА_8 на землю зняв з неї одяг та спідню білизну, після чого проти волі останньої, здійснив із нею вагінальний статевий акт, із використанням своїх геніталій.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 знаючи розпорядок дня малолітньої ОСОБА_8 , а саме час навчального процесу у навчальному закладі, а саме Жолобівської гімназії, де навчалась ОСОБА_8 у 8-му класі, у березні 2020 року у після обідній період часу, точно дату та годину досудовим розслідування не встановлено, вийшов на дорогу вул. Джерельній, що в с. Жолоби Кременецького району Тернопільської області, став очікувати повернення зі школи неповнолітньої ОСОБА_8 .

Побачивши, що ОСОБА_8 повертається зі школи сама і поряд нікого немає у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_8 із використанням своїх геніталій.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаного із вагінальним проникненням у тіло ОСОБА_8 , з використанням своїх геніталій, перебуваючи неподалік свого місця проживання, а саме будинку АДРЕСА_1 , знаючи, що потерпіла перебуває у безпорадному стані, оскільки через свій вік не може розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, схопив неповнолітню за руку, знаючи та розуміючи, що фізично сильніший за дитину, затягнув ОСОБА_8 у садок, що розташований на території домогосподарства АДРЕСА_1 , де діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, положив ОСОБА_8 на землю зняв з неї одяг та спідню білизну, після чого проти волі останньої, здійснив із нею вагінальний статевий акт, із використанням своїх геніталій.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема ч. 4 ст. 152 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк від 10 до 15 років, та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 обґрунтованими.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання слідчого та клопочуть про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту. Водночас захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 зазначив про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.ч. 3,4 ст.152 КК України. Зазначили, що між його сім`єю та сім`єю у якій проживають потерпілі існують неприязні відносини. Крім цього, вважають недоведеними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України про які зазначив слідчий у поданому ним клопотанні та прокурор у судовому засіданні. Просять врахувати стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який хворіє на гіпертонічну хворобу І-ІІ ступенів, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується із позитивної сторони, раніше не судимий, прийомних дітей на утриманні не має.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000165 від 08 березня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч.ч. 3,4 ст. 152 КК України.

31 травня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 153, ч.ч. 3,4 ст. 152 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 153, ч.ч. 3,4 ст. 152 КК України. Зокрема, такими доказами інформація, яка міститься у витязі з ЄРДР № 0000165 від 08 березня 2023 року; протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_8 ; заяві про вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_9 ; протоколах допитів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 протоколах допитів свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи показів ОСОБА_8 .

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, підозрюваним не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених, зокрема, ч.3, ч. 4 ст. 152 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі за ч.3 ст.152 КК України на строк від семи до дванадцяти років, а за ч.4 ст.152 КК України на строк від 10 до 15 років, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, який відповідно до ст..12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так висновок про переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Також, слідчий суддя вважає, що доведеним є ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки знає місця їх проживання, він з ними особисто знайомий, а тому може чинити відповідний тиск, шляхом погроз та залякувань, може схиляти потерпілих до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що у кримінальному провадженні спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Відтак, вважає, що у даній справі ризик впливу на потерпілу існує, оскільки кримінальне провадження перебуває на етапі досудового розслідування. Момент безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого та дослідження їх судом ще не настав.

Також, слідчий суддя вважає, що ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що дії підозрюваного, які йому інкримінуються органом досудового розслідування супроводжувались вчинення ним упродовж 2018 - 2020 років кримінальних правопорушень насильницького характеру, пов`язаних проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітніх осіб, тому, слідчий суддя вважає, що перебуваючи на волі підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

За наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Доводи сторони захисту, а також підозрюваного у судовому засіданні, не дають підстав для можливості застосування щодо ОСОБА_4 , запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки застосування таких запобіжних заходів не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 , на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Таким чином, стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, за змістом п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, те що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні таж яких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153 КК України, ч. 3, 4 ст. 152 КК України, які належать до категорії злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, вчинених із застосуванням насильства,слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення підозрюваному розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України у кримінальному провадженні №0000165 від 08 березня 2023 року.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, слідчий суддя вважає, що клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не підлягає до задоволення, а клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів стосовно підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відмовити.

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене старшим прокурором групи прокурорів Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000165 від 08 березня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 27 липня 2023 року.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді до 23 год. 59 хв. 27 липня 2023 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_5 , прокурору негайно після її оголошення та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1