ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1884/23 Справа № 179/541/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження № 0000369 щодо ОСОБА_9 , за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_11 , прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_12 , поданими на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поливанівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 визначено з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди та судових витрат задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень 00 копійок, та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 гривень..

встановила:

Вироком суду встановлено, що 15 липня 2019 року близько 17 години 00 хвилин на 38 км., автодороги Т-04-10 зі сполученням Дніпропетровськ Магдалинівка - Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_9 , маючи право керування транспортним засобом, керуючи вантажним автомобілем марки «САЗ» моделі «3507», 1989 року виробництва, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 21.08.2006 року виданий РЕВ 3-го МРЕВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області, належить ОСОБА_13 , рухаючись по проїзній частині автодороги Т-04-10 зі сторони с. Поливанівка в напрямку смт. Магдалинівка, перед початком зміни напрямку руху (виконання повороту ліворуч), не впевнився в безпечності свого маневру в результаті чого, здійснив зіткнення з легковим автомобілем, який рухався у попутному напрямку та виконував маневр обгону - марки «ВАЗ» моделі «21061» з реєстраційним номером НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 28.05.1991 року виданого МРЕВ ДАІ Василівського РВ УМВС України в Запорізькій області, належить ОСОБА_14 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який має право керування транспортним засобом.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21061», ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження: сукупна травма, закрита травма грудної клітини, множинні переломи ребер-зліва 3,4,5,6,7 ребер (двойні), 8 ребра зліва з пошкодженням лівої легені, гемопневмоторакс зліва, переломи 6,7,8 ребер зправа, закритий перелом правого наколінника, рвана рана лівого плеча, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «САЗ» моделі «3507» ОСОБА_9 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля марки «САЗ», моделі «3507» ОСОБА_9 , визначалася виконання ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати.

При заданому механізмі події, дії водія автомобіля марки «САЗ», моделі «3507» ОСОБА_9 , не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

У поданій спільній апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник просять про скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, а також, про відмову у задоволенні заявленого обвинуваченим цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Апелянти стверджують про наявність обопільної провини водіїв (як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_9 ) у настанні ДТП, зазначають про незаконність дій слідчого та прокурора, які повинні були виділити матеріали щодо ОСОБА_7 для перевірки відповідності його дій вимогам ПДР України.

Посилаються на висновки експерта № 19/104-9/2/192 від 14.02.18 року, СЕ 19/121-22/6876-1Т від 22.07.2022 року, які встановили невідповідність дій водія ОСОБА_7 п.12.6-г, п.12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України.; звертають увагу на ту обставину, що слідчий експеримент від 28.12.2019 року проведений слідчим без участі водія Шаповала та його захисника, в умовах, максимально не наближених до тих, коли відбулась ДТП, у протоколі огляду місця події не внесені вихідні дані: сліди гальмування автомобілів, сліди шин, сліди розлитого мастила, місце зіткнення автівок, тобто, необхідні для експертів дані.

Обвинувачений та захисник зазначають, що ОСОБА_9 визнає свою провину саме за такої умови обопільності провини обох водіїв і вважає, що покарання повинне бути пом`якшене, а саме, визначене із застосуванням ст.75 КК України; вважають, що суд першої інстанції неправильно вирішим долю цивільного позову, оскільки, на їх думку, шкода має бути компенсована страховиком, а тому, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 слід відмовити.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_12 просить вирок суду змінити та виключити із мотивувальної частини вироку посилання на витяги з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000369 від 16.07.2019 року як такі, що не є процесуальним джерелом доказів, а лише містять інформацію про певні відомості, внесені до ЄРДР.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_9 змінили свої первісні апеляційні вимоги. Обвинувачений ОСОБА_9 визнав провину у скоєному кримінальному правопорушенні і просив звільнити його від відбування покарання у порядку ст.75 КК України. Захисник ОСОБА_10 підтримав змінені апеляційні вимоги свого підзахисного.

- прокурор ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 заперечували як проти заявлених первісних апеляційних вимог обвинуваченого та його захисника, так і проти змінених під час апеляційного розгляду вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданих апеляційних скарг та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація їх дій за ч.2 ст.286 КК України, ґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, є обґрунтованими та належним чином умотивованими.

Незважаючи на те, що обвинувачений під час судового розгляду у суді першої інстанції не визнав провину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, вона повністю підтверджується:

- поясненнями, наданими у суді першої інстанції потерпілим ОСОБА_7 , про те, що 15.07.2019 року близько 17.00 години він рухався на своєму автомобілі «ВАЗ» з м. Дніпро в сторону с. Магдалинівка. В районі с. Поліванівка він піднявся на гору та їхав по прямій дорозі. Попереду їхав автомобіль «Газон», він почав набирати швидкість, щоб його обігнати. Перед тим, як обігнати його подивився вперед, назад та включив поворот, перестроївся і пішов на обгін. Він рухався зі швидкістю 80-90 км/год. Вказав, що його автомобіль «Жигулі» швидше не поїде. За 300 метрів до повороту він почав маневр обгону, а ні ззаду, а ні спереду нікого не було. Зазначив, що погода була ясна. На цій ділянці дороги була переривчаста розмітка, знаків не було, там де він йшов на обгін суцільної смуги не було. Автомобіль, який рухався по переду, мигнув поворотником один раз, безпосередньо перед зіткненням. Додав, що обвинувачений ОСОБА_9 його не відвідував і спроб відшкодувати шкоду від обвинуваченого не було;

- даними дослідженого судом першої інстанції протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.07.2019 року, разом зі схемою ДТП до нього та фототаблицею, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості, розташовану на 42 км + 00м. автодороги Т 0410 «Дніпропетровськ-Магдалинівка-Котовка», на якій знаходилися автомобілі «САЗ» моделі «3507», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та «ВАЗ» моделі «21061» з реєстраційним номером НОМЕР_3 . Під час огляду було встановлено, що автомобілі зазнали механічних пошкоджень; дорожні знаки на місці пригоди відсутні;

- висновком експерта № 262 від 27.10.2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться в сукупності до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.05.2021 року (повторного), проведення якого призначено судом першої інстанції під час розгляду справи, разом зі схемою до нього за участі потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , спеціаліста ОСОБА_15 , в присутності статистів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.05.2021 року (повторного), проведення якого призначено судом першої інстанції під час розгляду справи, разом зі схемою до нього за участі обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_18 , спеціаліста ОСОБА_15 , в присутності статистів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ;

- висновком експерта № СЕ-19/121-22/6876-ІТ від 12.07.2022 року, складеного за результатами призначених повторних слідчих експериментіа, відповідно до якого у даній дорожній ситуації, водій автомобіля «ВАЗ 21061» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_7 не мав технічної можливості запобігти даній дорожньо-транспортній події, діючи відповідно до вимог Правил дорожнього руху.

У діях водія автомобіля «САЗ 3507» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку с настанням ДТП.

У даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21061» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебували б у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Суд обґрунтовано надав критичну оцінку поясненням обвинуваченого ОСОБА_9 щодо наявності обопільної провини водіїв у ДТП, врахував доводи обвинуваченого та його захисника у частині невідповідності проведених процесуальних дій слідчих експериментів від 14.01.2020 року тим погодним умовам, за яких сталась ДТП, призначив проведення повторних слідчих експериментів, 13.05.2021 року були проведені слідчі експерименти з потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_9 в погодних умовах, які відповідали умовам, за яких сталося ДТП (т. 2 а.с. 66-80).

За наслідками цих слідчих експериментів за клопотанням сторони захисту було призначено комісійну авто технічну експертизу (т. 2 а.с. 118-124), зміст висновків яких свідчить про те, що дії водія ОСОБА_9 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

На вирішення експерту було поставлено ряд запитань, зокрема, щодо того, як мав діяти потерпілий ОСОБА_7 в даній дорожній обстановці, з врахуванням наявності знаків дорожньої розмітки 1.1. та 1.5 в різній їх конфігурації (т. 2 а.с. 155-164).

Згідно вищевказаного висновку, зокрема, технічна можливість запобігання події для водія автомобіля «САЗ 3507» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 визначалася виконанням ним вимог п. 10.1, розділу 34 та п. 1.1 вище вказаного розділу Правил дорожнього руху. Технічна можливість запобігання події для водія автомобіля «ВАЗ 21061» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п. 10.1, розділу 34 та п. 1.1 вище вказаного розділу Правил дорожнього руху. У даній дорожній ситуації, водій автомобіля «ВАЗ 21061» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_7 не мав технічної можливості запобігти даній дорожньо-транспортній події, діючи відповідно до вимог Правил дорожнього руху. У діях водія автомобіля «САЗ 3507» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку с настанням ДТП. У даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21061» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебували б у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, суд обґрунтовано зауважив про те, що, відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Отже, судом розглянутий обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_9 , вирішено питання винуватості даної особи за результатами його розгляду.

Відтак, вирішення питання винуватості чи невинуватості ОСОБА_7 , який по даній справі має статус потерпілого, суд можливості не мав, оскільки це не відповідає вимогам чинного законодавства.

Покарання призначене ОСОБА_9 у відповідності із вимогами ст.65 КК України: суд врахував, що ОСОБА_9 уперше скоїв тяжке необережне кримінальне правопорушення, вину фактично не визнав, позитивно характеризується за місцем реєстрації. Крім того, судом врахована і думка потерпілого ОСОБА_7 , який наполягав на покаранні, пов`язаному із позбавленням волі, з огляду на відсутність відшкодування з боку обвинуваченого як матеріальної, так і моральної шкоди, вибачень та відвідувань потерпілого у лікарні; відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, що його погіршують - скоєння кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду щодо неможливості звільнення ОСОБА_9 від призначеного йому покарання, чи призначення його у відповідності до приписів ст.69 КК України є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника не спростовують встановлених судом обставин і задоволенню не підлягають.

Колегія суддів також не знаходить підстав і для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора щодо необхідності зміни вироку суду та виключенню з мотивувальної частинивироку посилання на витяги з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000369 від 16.07.2019 року, оскільки, суд першої інстанції не посилався на них в обґрунтування доведеності провини ОСОБА_9 і зазначені відомості додатково свідчать про правильність встановлених судом обставин щодо місця та часу ДТП за участю сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.405.407,418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , та прокурора ОСОБА_12 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4