Справа № 135/516/23
Провадження № 1-кп/135/64/23
ВИРОК

іменем України

05.06.2023 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження № 0000072 від 06.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, працює робітником на філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», військовозобов`язаний, одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

03 квітня 2023 року близько 19 год 00 хв ОСОБА_3 , проходячи поряд з будинком АДРЕСА_2 , неподалік металевого кіоску на землі знайшов гаманець чорного кольору, піднявши та відкривши який, всередині виявив належні ОСОБА_5 банківські картки та грошові кошти в сумі 2 200 грн, після чого таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, в період воєнного стану, відповідно до Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Закону України № 2119-ІХ від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, відповідно до Закону України № 2212-ІХ від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб, відповідно до Закону України № 2263-ІХ від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, відповідно до Закону України № 2500-ІХ від 15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, відповідно до Закону України № 2738-ІХ від 16.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб, відповідно до Закону України № 2915-ІХ від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб, здійснив крадіжку вказаних грошових коштів, а саме поклав їх разом із гаманцем, який не має майнової цінності для потерпілого ОСОБА_5 , до кишені своєї куртки, в яку був одягнений, та розпорядився в подальшому ними на власний розсуд, а саме витратив на власні потреби, спричинивши ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 2 200 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив в умовах воєнного стану таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 03 квітня 2023 року близько 19 год 00 хв ОСОБА_3 , проходячи поряд з будинком АДРЕСА_2 , неподалік металевого кіоску на землі знайшов гаманець чорного кольору, піднявши та відкривши який, всередині виявив належні ОСОБА_5 дві банківські картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 та одну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою подальшого заволодіння коштами, наявними на рахунках потерпілого, викрав банківські картки, які згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську систему», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до відкритих на ім`я ОСОБА_5 банківських рахунків: АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , АТ КБ «Приватбанк № НОМЕР_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив з корисливих мотивів викрадення офіційного документа, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, 04 квітня 2023 року близько 07 год 00 хв ОСОБА_3 , прийшов до магазину «Люкс-Маркет», який знаходиться по вул. П.Кравчика, 12-а в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, де таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, в період воєнного стану, відповідно до Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Закону України № 2119-ІХ від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, відповідно до Закону України № 2212-ІХ від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб, відповідно до Закону України № 2263-ІХ від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, відповідно до Закону України № 2500-ІХ від 15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, відповідно до Закону України № 2738-ІХ від 16.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб, відповідно до Закону України № 2915-ІХ від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб, повторно, використовуючи банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_5 , та відомий йому PIN-код до неї, який містився у викраденому гаманці на аркуші паперу, шляхом зняття в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», викрав належні ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 6 000 грн, якими розпорядився надалі на власний розсуд, а саме витратив на власні потреби, спричинивши ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 6 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 повторно вчинив в умовах воєнного стану таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Позиція обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, пояснивши, що він 03 квітня 2023 року близько 19 год 00 хв, проходячи поряд з будинком АДРЕСА_2 , неподалік металевого кіоску на землі знайшов гаманець чорного кольору, піднявши та відкривши який, всередині виявив три банківські картки та грошові кошти в сумі 2200 грн, після чого поклав гаманець до кишені своєї куртки, в яку був одягнений. Гроші він використав на власні потреби, а з банківських карток вирішив зняти грошові кошти. З цією метою він 04 квітня 2023 року близько 07 год 00 хв, прийшов до магазину «Люкс-Маркет», який знаходиться по вул. П.Кравчика, 12-а в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, де використовуючи банківську картку АТ КБ «Приватбанк», та відомий йому PIN-код до неї, який він виявив у знайденому гаманці на аркуші паперу, зняв в банкоматі АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в сумі 6000 грн, які використав в подальшому на власні потреби. При цьому обвинувачений вказав, що він зробив для себе належні висновки, повністю відшкодував потерпілому завдану майнову шкоду, у вчиненому щиро кається, критично оцінює свою протиправну поведінку і готовий нести кримінальну відповідальність за вчинене. Обіцяв, що надалі подібного ніколи не повториться. Просив суворо його не карати та не позбавляти волі.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними, за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням тих документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 03.04.2023 в умовах воєнного стану, згідно Закону України № 2915-ІХ від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме належних ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 2 200 грн, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 03.04.2023 з корисливих мотивів, з метою подальшого заволодіння коштами, наявними на банківських рахунках, здійснив викрадення належних ОСОБА_5 трьох банківських карток, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 04.04.2023 в умовах воєнного стану, згідно Закону України № 2915-ІХ від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме належних ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 6000 грн, а тому ці її дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини (рішення у справі «Швидка проти України»).

Дотримання принципу пропорційності є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄСПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання є перелічені в законі, а також не зазначені в ньому, але встановлені судом різного роду чинники об`єктивного чи суб`єктивного характеру, які не є ознаками складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, однак знижують ступінь суспільної небезпечності особи винуватого і (або) вчиненого ним злочину, і у зв`язку з цим є підставою для призначення менш суворого покарання.

Загально визнано, що щире каяття має бути добровільним, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи. Воно характерне тим, що засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, його позиція з цих підстав була незмінною, надавав послідовні, взаємоузгодженні з іншими доказами показання, щире каяття обвинуваченого є дійсним, відвертим, підтверджується щирим жалем з приводу наслідків, які настали від його дій, та осудом своєї поведінки, а також його бажанням виправитись.

Таким чином обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Також судом враховується те, що будь-яких негативних наслідків від вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень не наступило. Обвинуваченим у повному обсязі відшкодовані завдані кримінальними правопорушеннями збитки шляхом повернення потерпілому суми викрадених грошових коштів. Внаслідок чого потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

Таким чином обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також суд враховує досудову доповідь органу пробації, відповідно до якого виправлення особи обвинуваченого ОСОБА_3 без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання, орган пробації вважає за доцільне застосувати до нього обов`язки, передбачені п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Таким чином при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно з вимогами ст.12 КК України є тяжким злочинами та кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, не навчається, одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, при цьому також приймає до уваги наявність двох пом`якшуючих обставин та відсутність жодних обтяжуючих обставин покарання, а тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі.

Між тим, суд враховує відсутність тяжких наслідків від скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого, усвідомлення останнім скоєного, відсутність за місцем проживання компрометуючих матеріалів, позицію потерпілого, який претензій матеріального чи матеріального характеру до обвинуваченого не має, вперше вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, висновки викладені органом пробації у досудовій доповіді, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання і, на підставі положень ст.75 КК України, приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 та п. 2 ч. 3 ст.76 КК України, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. А відповідно до ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Ухвалою слідчого судді від 19.04.2023 в рамках даного кримінального провадження застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 вказаний запобіжний захід слід залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Речові докази вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376 КПК України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 05.06.2023.

Речові докази:

гаманець темно-коричневого кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироком суду законної сили, - залишити у володінні ОСОБА_5 ;

банківську картку «Приватбанк» НОМЕР_3 , яка приєднана до матеріалів даного кримінального провадження, після набрання вироком суду законної сили, - передати ОСОБА_5 як законному володільцю.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя