Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2614/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.199 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

28 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

секретар ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження №278/2614/18 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 15.06.2023 відносно ОСОБА_6

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 15.06.2023 обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, прокурор ОСОБА_7 звертає увагу на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого у провадженні. Наголошує, що виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши доводи прокурора в підтримку клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, позиції обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд, вирішуючи клопотання прокурора, приходить до наступних висновків.

Так, у відповідності до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, суд час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Аналізуючи зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства, апеляційний суд звертає увагу на обов`язкову наявність письмового клопотання сторони обвинувачення про застосування міри запобіжного заходу.

У відповідності до матеріалів провадження №278/2617/18, в попередньому під час досудового розслідування провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було обрано (застосовано) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було змінене ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.02.2020 на цілодобовий домашній арешт (копії перебувають в матеріалах провадження). В подальшому, у тому числі, й під час судового розгляду провадження будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Таким чином, протягом досудового розслідування та судового розгляду вище зазначеного провадження, обвинувачений ОСОБА_6 добросовісно дотримувався відповідної процесуальної поведінки.

Разом з цим, 15.06.2023 судом першої інстанції було задоволено усне клопотання прокурора (висловлене під час судових дебатів) про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в закону силу, яке судом було задоволено та відповідно обрано запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою (т.5 а.п.98-119).

Одночасно, проаналізувавши матеріали кримінального провадження №278/2617/18, суд апеляційної інстанції не встановив жодних процесуальних ризиків, які б свідчили про намагання ОСОБА_6 протягом значного часу (2018-2023) ухилятись від слідства, суду або перешкоджати належному розгляду кримінального провадження будь-яким чином, такі дані не наведені й прокурором в клопотанні поданого до апеляційного суду, як і безпосередньо ним в суді апеляційної інстанції.

На думку суду апеляційної інстанції, в даному випадку, твердження прокурора про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є достатніми для обрання виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Керуючись ст.ст.199, 401 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя :