ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/609/23 Справа № 692/808/23 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого в режимі

відеоконференції

з ДУ «Черкаський слідчий

ізолятор» ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.10.2023 включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 301-1, ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання в суді першої інстанції заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7

22.08.2023 ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області клопотання прокурора задоволено, та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.10.2023 включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати в частині запобіжного заходу та прийняти нову ухвалу в цій частині, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 22-00 години до 05-00 години ранку за адресою АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю. В іншій частині ухвалу суду від 22.08.2023 залишити без змін.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим для обвинуваченого.

В матеріалах клопотання відсутні будь-які заяви чи клопотання від ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 про неможливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

ОСОБА_7 є внутрішньо переміщеною особою та з серпня 2022 року проживав за адресою АДРЕСА_2 . За вказаною адресою також проживали заявник ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_10 , які 09.06.2023 вибули з вказаної адреси у невідомому напрямку і ні слідчому, ні прокурору невідомо де на сьогоднішній день вони перебувають.

ОСОБА_7 звернувся до БО «100 % життя Черкаси» з проханням надання йому місця проживання. Згідно відповіді яких останньому буде надано можливість проживання та тимчасової реєстрації на базі Центру реінтеграції для безпритульних та осіб звільнених з місць позбавлення волі після його звільнення , за умови дотримання останнім правил та вимог щодо проживання у центрі.

Також у ОСОБА_7 відсутній паспорт для виїзду за кордон.

Оскільки обвинуваченому надається місце проживання в м. Черкаси, а заявниця та потерпіла вибули з місця свого проживання, свідки проживають в с. Білоусівка Золотоніського району, тому відсутній будь-який ризик впливу як на потерпілу, так і на свідків.

Зазначає, що абстрактна можливість перешкоджати кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатніми для обґрунтування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того зазначає про незаконний склад суду, оскільки вважає, що авторозподіл кримінального провадження щодо ОСОБА_7 проведено з порушенням вимог КПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Також вказує на порушення права на захист обвинуваченого судом апеляційної інстанції при розгляді подання в.о. голови Драбівського районного суду про визначення підсудності розгляду кримінального провадження, оскільки судом не повідомлено ні адвоката, ні обвинуваченого про дату, час та місце судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, думки захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу місцевого суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з врахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, чинити тиск на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити злочинну діяльність.

Так, ОСОБА_7 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 301-1, ч. 1 ст. 301-1 КК України, які є тяжкими та особливо тяжкими злочинами , та за які, в разі визнання його винуватим, може бути засудженим до позбавлення волі на тривалий термін, в тому числі - довічного позбавлення волі.

У рішенні по справі «Wпроти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними. При апеляційному розгляді встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції враховано, що розгляд справи по суті не розпочато, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень щодо своєї падчерки ОСОБА_10 , разом з якою він проживав однією сім`єю і перебував у шлюбних стосунках з матір`ю потерпілої ОСОБА_9 , що може свідчити про наявність ризиків щодо тиску на потерпілу та свідка, та продовження злочинної діяльності, обвинувачений є внутрішньо переміщеною особою, що з врахуванням тяжкості інкримінованих правопорушень може свідчити про існування ризиків переховування від суду та продовження злочинної діяльності. Також враховано дані про особу ОСОБА_7 , а також перевірена можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження захисника про те, що потерпіла та свідок ОСОБА_9 на даний час вибули з місця свого проживання в невідомому напрямку, а тому ОСОБА_7 не зможе чинити на них тиск, є необґрунтованими.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 пояснила, що на сьогодні потерпіла разом зі своєю матір`ю повернулися до місця свого проживання в Харківську область і з ними підтримується зв`язок, тобто їх місце перебування відомо, як суду, так і прокурору.

Те, що ОСОБА_7 БО «100 % життя Черкаси», після звільнення з-під варти, може надати місце проживання та тимчасової реєстрації, на думку колегії суддів не зможе запобігти ризикам, наявним в даному кримінальному провадженні, а також забезпечити його належну процесуальну поведінку та не може слугувати підставою для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Колегія суддів позбавлена можливості перевіряти фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки це належить до компетенції місцевого суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення права на захист при розгляді Черкаським апеляційним судом подання в.о. голови Драбівського районного суду про визначення підсудності розгляду даного кримінального провадження, не є предметом розгляду в даному апеляційному провадженні, оскільки апеляційний суд перевіряє лише законність продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою.

Твердження апелянта про порушення міськрайонним судом вимог щодо авто- розподілу даного кримінального провадження є необґрунтованим та невмотивованим, не підтверджено жодними доказами.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

Керуючись ст. 183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.10.2023 включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді