Справа № 459/2626/23
Провадження № 1-кп/459/137/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000113 від 24.04.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із неповною вищою освітою, не одруженого, українця, громадянина України, раніше судимого вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 20.05.2019, за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, кримінальне провадження № 0000736 за ч. 2 ст. 185 КК України станом на даний час не розглянуте та перебуває в провадженні цього ж суду, інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія протитанкового відділення прикордонної застави вогневої підтримки відділу прикордонної служби № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова часина НОМЕР_2 ) у військовому званні «рядовий»,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що у січні 2023 року, оскільки більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановлено не було, у мережі Інтернет у соціальній мережі «Telegram» сконтактував з невстановленим слідством чоловіком, з яким домовився про виготовлення на його ( ОСОБА_3 ) ім`я посвідчення водія категорії «В» та про оплату за вказану послугу у сумі 8 тис. грн. та для виготовлення вказаного документа, в чаті соціальної мережі «Telegram» необхідні анкетні дані і фотокартку для виготовлення посвідчення водія на його ( ОСОБА_3 ) ім`я для керування транспортними засобами відповідно до категорії - «В», яке видається виключно установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає право керування автомобілем, бланк якого затверджений Постановою КМУ № 844 від 16.09.2020 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія», з метою подальшого його використання.

17.02.2023, в денний час, у відділенні № 2 «Нової пошти», розташованому на вул. Шашкевича у м. Червоноград, ОСОБА_3 отримав посилку з виготовленим у невстановлений слідством час та місці, невстановленою слідством особою посвідченням водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , яке не відповідає аналогічним документам даного типу, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

У подальшому ОСОБА_3 , отримавши підроблене посвідчення водія на своє ім`я для керування транспортними засобами відповідно до категорії - «В», діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що він ніколи не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 з категорією «В», 23.04.2023 близько 14:25 години був зупинений навпроти буд. 2 по вул. Василя Стуса у м. Червоноград, Львівської області працівником Червоноградського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_4 та після зупинки автомобіля використав завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 шляхом пред`явлення його на законну вимогу поліцейського, тобто у використанні завідомо підробленого документа, а саме у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, що затверджений прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.

Обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, раніше судимий, з неповною вищою освітою, військовослужбовець, не одружений, не перебуває на обліку у нарколога чи психіатра, скарг за місцем проживання не нього не надходило.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_3 виду і міри покарання, суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30.10.2014.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити основне покарання у виді штрафу, в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України, з урахуванням вимог ст. ст. 4, 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Як видно із матеріалів провадження ОСОБА_3 засуджений вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 20.05.2019 за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Рішення суду про звільнення ОСОБА_3 від призначеного йому за цим вироком покарання відповідно до положень ч. 1 ст. 78 КК України, як видно із матеріалів провадження, не приймалося.

За відомостями, наданими органом пробації від 17.05.2023 за № 36/20/2662 ОСОБА_3 до теперішнього часу перебуває на обліку Червоноградського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 20.05.2019.

Також з відповіді Червоноградського міського суду Львівської області від 27.04.2023 видно, що кримінальне провадження № 0000736 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, станом на даний час перебуває в провадженні суду, оскільки ухвалою від 11.01.2021 оголошено в розшук обвинуваченого та провадження зупинено до його розшуку.

Отже, відсутні підстави вважати, що на даний час настали наслідки у виді погашення попередньої судимості, передбачені ч. 1 ст. 89 КК України, оскільки судом не було ухвалено рішення про звільнення від призначеного покарання за попереднім вироком, а тому слід дійти висновку, що на час скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України попередня судимість обвинуваченого не була погашена.

Разом із тим, ч. 3 ст. 78 КК України передбачено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

В роз`ясненнях викладених у п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вказано, що ч. 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України.

У випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків.

Отже, виходячи із приписів ч. 3 ст. 78 КК України призначення остаточного покарання за сукупністю вироків можливе лише у випадку вчинення нового злочину, за який особа засуджується, у період іспитового строку за попереднім вироком.

Як видно іспитовий строк з урахуванням положень ст. 165 КВК України за вироком суду від 20.05.2019 закінчився 20.05.2020.

Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_3 обвинувачується, вчинений ним 23.04.2023, тобто після закінчення іспитового строку за попереднім вироком, а отже призначення остаточного покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України, можливо лише за наявності судового рішення про направлення ОСОБА_3 для реального відбування призначеного за попереднім вироком покарання.

Разом із тим, на час розгляду провадження щодо ОСОБА_3 таке рішення відсутнє, а тому призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, буде суперечити закону України про кримінальну відповідальність.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання не має.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта, що складають 1912,00 грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого у дохід держави.

Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання: у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Процесуальні витрати на залучення експерта, що складають 1 912,00 грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого у дохід держави.

Речові докази по справі:

- посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 15.02.2023, виданого на ім`я ОСОБА_3 , що зберігається в камері зберігання речових доказів, після набрання вироком законної сили знищити;

- компакт-диск DVD-R на якому знаходяться відеофайли здійсненні працівниками ВРПП Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області 23.04.2023 залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ч.3 ст. 395 КПК України).

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1