ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/5674/18 Номер провадження 11-кп/814/485/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000175 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого в КП «Харківський метрополітен» монтером шляху, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 11років позбавлення волі.

Стягнуто на користь ОСОБА_9 8 399 грн. матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, речових доказів, арешту майна, процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

01 червня 2018 року, близько 16 год., між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час спільного вживання спиртних напоїв біля будинку №25 по вулиці Диспетчерскій в м. Харкові, на ґрунті ревнощів стався конфлікт, після якого ОСОБА_9 пішов за місцем проживання в кімнату АДРЕСА_2 , а ОСОБА_8 попрямував по Мереф`янському шосе, де під час подальшого вживання спиртних напоїв у нього виник умисел на вбивство ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно о 17 год., взявши цеглу, через незачинені двері зайшов у кімнату, де проживав потерпілий, який у цей момент спав на дивані.

Далі ОСОБА_8 наніс потерпілому не менше 5-ти ударів цеглою по голові, після чого став душити, здавлюючи шию останнього петлею з м`якого матеріалу, внаслідок чого ОСОБА_9 помер.

Причиною смерті ОСОБА_9 явилась механічна асфіксія внаслідок здавлення органів шиї петлею при задушенні, яка за ступенем тяжкості носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Крім того, потерпілому були спричинені:

- забійні рани на обличчі та на волосистій частині голови, крововиливи у м`які тканини голови під оболонки та в тканину головного мозку, переломи кісток черепу, які за ступенем тяжкості носять ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, та які сприяли настанню смерті;

- садна на правій нижній кінцівці, які є легкими тілесними ушкодженнями.

До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від поданої раніше апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі, з урахуванням доповнень до неї, обвинувачений просить вирок скасувати та направити справу на новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що під час розгляду справи суд порушив його право на захист та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків, у тому числі працівників швидкої допомоги. Просить взяти до уваги, що він є особою молодого віку, працюючий, не судимий та не мав умислу на спричинення смерті потерпілого, а лише хотів завдати йому фізичного болю на грунті ревнощів та вживання спритних напоїв.

Крім того, ОСОБА_8 вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки він не мав умислу на вбивство потерпілого. Зазначає, що у протоколі огляду місця події від 01 червня 2018 року зазначені відомості, що не відповідають дійсності, а свідчення експерта суперечать матеріалам, що є у кримінальному провадженні.

Також, просить перерахувати строк його тримання під вартою, із розрахунку один день за два, у зв`язку з неналежними умовами тримання засуджених в державній установі «Харківський слідчий ізолятор №27».

Проти задоволення позову ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди заперечує, оскільки витрати на які посилається потерпілий є надуманими та не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Доводи обвинуваченого про необхідність кваліфікації його діяння за ч. 2 ст. 121 КК України в ході апеляційного розгляду не знайшли підтвердження.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю).

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження суд апеляційної інстанції встановив, що висновки місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і оцінені за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні у суді першої інстанції ОСОБА_8 вину визнав частково, зазначив, що його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки він не мав умислу на вбивство потерпілого та повідомив, що 01.06.2018 близько 16 год, вживаючи спиртні напої з ОСОБА_9 поблизу буд. АДРЕСА_3 , потерпілий наніс йому три удари ложкою. Після того як вони розійшлися, ОСОБА_8 повернувся до буд. АДРЕСА_3 та зайшовши до кімнати через відчинені двері наніс два удари цеглою, яку взяв біля під`їзду, по голові потерпілого, що спав на дивані обличчям донизу. Далі поклав цеглу в поліетиленовий пакет і викинув на смітник та змінив вдома одяг, на якому була кров потерпілого.

Вважає, що удушення потерпілого здійснив член бригади швидкої допомоги чи інша особа або борозна виникла внаслідок обмотування шиї трупу під час огляду слідчою оперативною групою.

Під час слідчого експерименту 04.06.2018 обвинувачений підтвердив надані показання та додав, що коли повернувся додому, повідомив матері про те, що вбив людину. Крім того зазначив, що удари цеглою наносив з максимальним зусиллям.

Однак, доводи сторони захисту про те, що у обвинуваченого був відсутній умисел на вчинення вбивства, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що її брат ОСОБА_9 розповідав їй про наявність конфлікту з ОСОБА_8 на грунті ревнощів та його погрози щодо вбивства потерпілого.

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що проживала з ОСОБА_8 та товаришувала з ОСОБА_9 , внаслідок чого у обвинуваченого виникали конфлікти з потерпілим на грунті ревнощів. 30.05.2018 ОСОБА_8 зателефонував та погрожував їй і ОСОБА_9 вбивством. Наступного дня обвинувачений повідомив, що має намір зустрітися з ОСОБА_9 , а близько 18 год. 45 хв. того ж дня вона дізналася з телефонної розмови з сином, що ОСОБА_8 вбив потерпілого.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 01.04.2018 мати розповіла йому про заплановану зустріч ОСОБА_8 з ОСОБА_9 . Коли свідок прийшов додому, то побачив ОСОБА_9 , який спав на дивані, а через 30 хвилин, після того як повертався додому за зарядним пристроєм, зустрів ОСОБА_8 , який повідомив, що приходив до сусіда ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_10 зайшов до кімнати та побачив потерпілого, шо лежав з розбитою головою та відразу зателефонував матері.

Свідок ОСОБА_12 , яка проживає у кімнаті АДРЕСА_4 , пояснила, що 01.06.2018 близько 17 год. чула глухий удар у кімнаті ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_13 підтвердила, що 01.06.2018 її син ОСОБА_8 повернувся додому близько 19 год. та повідомив про можливе вбивство ним співмешканця своєї дружини. Після чого змінив одяг та кудись пішов.

Зазначені показання учасників кримінального провадження є логічними, послідовними і узгоджуються між собою та підтверджуються висновком судово медичних експертиз №10-12/1650-ДМ/18 від 09.07.2018 та №10-14/45/1650-ДМ/18 від 10.07.2018 відповідно до яких причиною смерті ОСОБА_9 стала механічна асфіксія внаслідок здавлення органів шиї петлею при задушенні, крім того у потерпілого виявлені тяжкі тілесні ушкодження в області голови, які сприяли настанню смерті та утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті, не менш ніж від п`ятиразової ударно-травматичної дії тупих предметів, який мав тригранний кут, висновком судово-медичної експертизи №09-2463/2018 від 03.07.2018, з якого вбачається, що у ОСОБА_8 виявлено легке тілесне ушкодження від дії тупого предмета, протоколом огляду квартири від 01.06.2018, відповідно до якого за місцем проживання обвинуваченого виявлено одяг з плямами крові, яка відповідно до висновків експерта №14/1336-Дм/18 від 09.07.2018, №14/1337-Дм/18 від 10.07.2018, №14/1338-Дм/18 від 09.07.2018, №14/1339-Дм/18 від 09.07.2018 не може походити від ОСОБА_8 та згідно з висновками експерта №14/1334-Дм/18 від 09.07.2018, №14/1335-Дм/18 від 12.07.2018, №14/1340-Дм/18 від 12.07.2018, №14/1341-Дм/18 від 09.07.2018 №14/1342-Дм/18 від 12.07.2018 може походити від ОСОБА_9 , висновком судово-дактилоскопічної експертизи №1000 від 09.07.2018 відповідно до якого на пляшці вилученій за адресою вчинення злочину,виявлено слід долоні лівої руки ОСОБА_8 .

Враховуючи мотив, спосіб та знаряддя вчинення злочину, постійні погрози ОСОБА_8 щодо позбавлення життя потерпілого, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, а саме спричинення обвинуваченим не менше 5 ударів цеглою у різні ділянки голови потерпілого, який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спав обличчям донизу, поведінку ОСОБА_8 після заподіяння тілесних ушкоджень, а саме те, що обвинувачений приховав знаряддя вчинення злочину, не вчинив дій на відвернення наслідків свого діяння, не надав необхідну допомогу потерпілому, не викликав швидку допомогу та залишив місце вчинення злочину, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність умислу в обвинуваченого на позбавлення життя людини.

Доводи обвинуваченого щодо спричинення асфіксії працівниками швидкої допомоги чи слідчою оперативною групою спростовуються показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які пояснили, що прийшли в кімнату разом з бригадою швидкої допомоги, огляд тіла ОСОБА_9 був розпочатий у їхній присутності. Дійсно, лікар заявила про наявність ознак життя у потерпілого і послала за ношами, проте при перевертанні тіла вони почули «зітхання», після якого відразу заявила про його смерть.

Крім того, судово-медичний експерт ОСОБА_16 пояснила, що з часу стиснення шиї ОСОБА_9 його смерть наступила протягом не менше 7 хвилин, про що нею зазначено у висновку експерта, тому виключається можливість його життя до прибуття бригади швидкої допомоги. Странгуляційна борозна виключно прижиттєва, що доведено гістологічним дослідженням, вона не могла з`явитись на мертвому тілі. Ця борозна і пошкодження на голові трупа спричинені у один проміжок за життя загиблого. Так зване «зітхання», яке почули присутні при перевертанні тіла, є виходом газів і повітря із легенів трупа, і повністю відповідає висновку експертизи про причини смерті.

Судово-медичний експерт ОСОБА_17 зазначила, що не мала можливості виявити странгуляційну борозну при огляді трупа на місці пригоди, оскільки той лежав обличчям вниз, тому по передній поверхні його шиї розташовувались трупні плями, що виключало можливість побачити в цих умовах залишене м`якою петлею пошкодження.

Обидва судово-медичні експерти вказали, що є відповідна методика транспортування трупу та в даному випадку труп для транспортування був підготовлений належним чином. Виникнення странгуляційної борозни від такої упаковки виключається.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України.

Судовий розгляд проведено повністю та об`єктивно, досліджені усі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого рішення, а тому доводи обвинуваченого про неповноту судового розгляду є безпідставними.

Крім того, доводи обвинуваченого про порушення його права на захист при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження. Так, із технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове засідання від 30.08.2018, вбачається, що судом було роз`яснено обвинуваченому його право на захист, крім того протягом усього судового розгляду у місцевому суді захист обвинуваченого здійснював захисник адвокат ОСОБА_18 .

Злочин у даному кримінальному провадженні, за який засуджений відбуває покарання, було вчинено 01 червня 2018 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII від 18 травня 2017 року, тому під час зарахування строку попереднього ув`язнення застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції зазначеного закону, тобто із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Враховуючи викладене вище, доводи обвинуваченого щодо зарахування строку його тримання під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у зв`язку із неналежними умовами тримання засуджених в установі, є безпідставними.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України; обстановку і спосіб вчинення протиправного діяння; наслідки, що настали для потерпілого; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працюючий, за місцем роботи характеризується позитивно, а за місцем навчання добре, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд при призначенні покарання врахував майновий, сімейний стан обвинуваченого, його вік та часткове визнання вини.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок ОСОБА_19 одського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року, щодо без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4