Справа № 145/1073/19
Провадження №11-кп/801/676/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000114, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 17.05.2019 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.07.2019 Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 70 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки;

- 09.06.2020 Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 3, 395, 70 ч. 4, 71 ч. 1 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 09.06.2020 більш суворим, призначеного цим вироком, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у вмлі 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_7 частково відбуте ним покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 09.06.2020.

Початок строку покарання ухвалено рахувати з дня ухвалення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 16.05.2019 близько 17:00 години перебуваючи на території домогосподарства, що знаходиться по АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, підійшов до гаражного приміщення та відчинив навісний замок вхідної брами ключем, до якого ОСОБА_7 мав вільний доступ.

Після чого ОСОБА_7 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до гаражного приміщення та маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, повторно з корисливих мотивів, здійснив крадіжку бензопили марки ТМ «GооdLuck» моделі «GL 3800 М» червоного кольору, ринкова вартість якої станом на час вчинення правопорушення відповідно до висновку експерта № 4247-4248/19-21 від 21.06.2019 становила 677,50 гривень та бензокоси марки «Оlео - Мас» моделі «Sраrtа 42», ринкова вартість якої на час вчинення правопорушення відповідно до висновку експерта № 4247-4248/19-21 від 21.06.2019, становила 3498,80 грн.

В подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 4176,30 грн.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2023 року в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Просить призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні йому покарання, не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст.65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив йому покарання, яке за своєю м`якістю є явно несправедливим (суворим), оскільки судом не враховано ще одну обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - активне сприяння розкриттю злочину.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості (є явно несправедливим) суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином на переконання апеляційного суду кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Окрім наведеного ККС ВС у постанові від 09.10.2018. (справа 756/4830/17-к) дійшов висновку, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Повертаючись до доводів апеляційної скарги обвинуваченого про неврахування обставини, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину суд зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019. (справа 288/1158/16-к) сформульовано висновок про критерії активного сприяння розкриттю злочину та визначено, що під такою обставиною слід розуміти дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

З обставин, визнаних судом доведеними, речові докази (викрадене майно) були відшукані працівниками правоохоронних органів поза волею обвинуваченого, а останній виключно під тиском зібраних доказів визнав вину у вчиненні злочину.

Таким чином ОСОБА_7 не вчиняв дій, які без його допомоги не могли бути встановлені правоохоронними органами, тому такі обставини не давали суду підстави дійти висновку про наявність активного сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Натомість як установив суд першої інстанції, ОСОБА_7 раніше судимий, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання. Окрім того суд встановив обставини, які пом`якшують покарання - визнання винуватості та каяття у вчиненому.

Такі дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення дали суду підстави для призначення покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, наближеному до найнижчої межі та таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання винного.

За наведених обставин суд не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку суду.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419, КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000114, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 17.05.2019 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: