Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7099/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0001289 від 18.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , як слідчий групи слідчих у даному кримінальному провадженні, за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на майно, яке належить і фактично перебувало в користуванні затриманого ОСОБА_5 , та вилучено під час проведення затримання особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчинені злочину під час якого було проведено особистий обшук 18.06.2023 в період часу з 16:04 год. по 16:40 год., слідчим СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , в ході якого було вилучено футболку чорного кольору «XS», яку було поміщено до паперового конверта; сумка чорно-сірого кольору разом з особистими речами, яку було поміщено до спец. пакету №PSP3302804; шорти світлого кольору з маркуванням «XDYE», які було поміщено до паперового конверту; взуття резинове, яке було поміщено в картонну коробку.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування за № 0001289 від 18.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.06.2023, приблизно о 01 год. 50 хв., на спец. лінію «102» надійшло повідомлення з органів охорони здоров`я стосовно того, що 17.06.2023 о 23 год. 08 хв., за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 33 працівниками ШМД виявлено гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому групою осіб було нанесено тяжкі тілесні ушкодження.

У ході досудового розслідування було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно о 23 год. 08 хв. у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наблизились до ОСОБА_7 та, діючи групою осіб, почали наносити множинні удари руками та ногами в область голови, тулуба і грудної клітини потерпілого. Після того, як потерпілий впав на землю та втратив будь-яку можливість захищати себе, вони продовжили завдавати потерпілому удари.

Унаслідок завданих ударів у потерпілого ОСОБА_7 згідно з довідкою №109 КНП «КМКЛ ШМД» виявлено тілесні ушкодження у виді: тяжкої відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, багатоуламкових вдавлених переломів лобних кісток, субдуральних нашарувань крові в правій лобно-тім`яній ділянці, пневмоцефалія, переломи кісток лицевого скелету, забійні рани обличчя, які є небезпечними для життя в момент заподіяння та які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Так, слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 18.06.2023 в період часу з 16:04 год. по 16:40 год. було проведено затримання особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчинені злочину під час якого було проведено особистий обшук в ході, якого вилучено вищенаведені речі та документи.

Крім цього, 19.06.2023 слідчим СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 винесено постанову про визнання вищезазначених речей речовими доказами.

Вказане кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України підставою, у зв`язку з якою потрібно здійснити арешт майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що відповідні речі зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення.

Орган досудового розслідування вважає, що на вилучені в ході обшуку вище зазначені речі, необхідно накласти арешт, оскільки вони підлягають додатковому дослідженню, огляду та з ними слід провести відповідні експертизи. Не застосування накладення арешту на майно та заборони його використання може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З метою запобігання можливості приховання, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, збереження речових доказів необхідно накласти арешт на вищенаведене майно.

Таким чином, вилучені речі відповідають критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю у якому клопотання підтримав з підстав у ньому наведених, просив задовольнити.

Володілець майна у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчого є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідне майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст. 170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також ураховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0001289.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0001289 від 18.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , вилучено під час його затримання, а саме: футболку чорного кольору «XS», яку було поміщено до паперового конверта; сумка чорно-сірого кольору разом з особистими речами, яку було поміщено до спец. пакету №PSP3302804; шорти світлого кольору з маркуванням «XDYE», які було поміщено до паперового конверту; взуття резинове, яке було поміщено в картонну коробку.

Копію ухвали негайно вручити слідчому та прокурору для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя ОСОБА_1