№ провадження 1-кп/606/87/23
Справа № 606/222/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Теребовля кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 23.11.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження № 0000185 від 23.11.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор у судове засідання подав письмове клопотання, в якому просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання зазначив, що наявна обґрунтована підозра вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Крім того, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків. У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, однак зазначив, що ризик того, перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення на даний час відпав.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме, у вигляді цілодобового домашнього арешту, про що подали до суду письмове клопотання. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 захисник просив врахувати, що обвинувачений раніше несудимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, а отже ризик можливості переховування ОСОБА_4 від суду є необгрунтованим та безпідставним. Також, зазначає, що на даний час перестав існувати ризик, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може вчиняти будь-які дії щодо впливу на свідків, оскільки переважна більшість свідків, зокрема і ті, прізвища яких були вказані раніше у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, вже допитані в судовому засіданні та позитивно відгукувалися щодо обвинуваченого. Вважає, що всі ризики наведені у клопотанні прокурора є безпідставними.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, виходячи з наступного.

Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26.11.2022 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів. Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23.01.2023 продовжено підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 24.02.2023.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.02.2023 призначено судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та продовжено підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 20.04.2023.

Метою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно вищевказаної ухвали суду, стало тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні такого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

У відповідності з вимогами ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Суд вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вирішуючи дані клопотання, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема, «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, «Фельдман проти України» (Заяви № 76556/01 та № 38779/04) від 08 квітня 2010 року) неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Під час судового розгляду допитані майже всі свідки по кримінальному провадженні, зокрема, і ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на можливість впливу на яких раніше вказував прокурор, а тому ризик можливості незаконного впливу на свідків перестав існувати.

Слід зазначити, що обвинувачений, при наявності обґрунтованої підозри та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, у разі визнання його винуватим, може переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема ухилятися від явки до суду для участі у кримінальному провадженні. Однак, вказаний ризик не є перешкодою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

При вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу, суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтвердили більшість свідків у судовому засіданні.

Доводи сторони обвинувачення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено прокурором, не підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами і прокурором у судовому засіданні не доведені. Також відсутні відомості, які б давали підстави вважати, що з`явилися нові ризики.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти вищезазначеним ризикам, та приходить до висновку про доцільність зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на даній стадії судового розгляду кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, який полягає у цілодобовій забороні залишати місце постійного проживання, що забезпечить йому належну процесуальну поведінку під час судового провадження, на строк два місяці, тобто до 17 червня 2023 року, з покладенням на нього обов`язків згідно ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора в продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 60 днів.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом суду за першою вимогою;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утриматися від спілкування з свідками у справі;

4) носити електронний засіб контролю.

ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де йому встановити електронний засіб контролю і звільнити з-під варти.

Ухвалу направити для виконання Відділенню поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області (вул. Січових Стрільців, 13, м.Теребовля Тернопільського району Тернопільської області).

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Копію ухвали вручити сторонам та надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Строк дії ухвали закінчується 17 червня 2023 року о 23 год. 59 хв.

Розгляд справи відкласти на 09 травня 2023 року о 11 год 00 хв.

Повний текст ухвали складено 21 квітня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1