В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/528/23

Провадження № 1-кп/936/75/2023

12.06.2023 смт Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, 09.03.2023 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де йому було вручено повістку на відправку на 17.00 годину цього ж дня.

ОСОБА_4 отримав дану повістку на відправку та включений в поіменний список військовозобов`язаних для направлення до військової частини НОМЕР_1 .

Будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про кримінальну відповідальність за відмову від отримання повістки під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України №69-2022 від 24.02.2022, достовірно знаючи про мобілізацію відповідно до Указу Президента України №64-2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану на території України" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу України від 25.03.1992 року № 2232-XII", ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-XII, та Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69-2022, отримавши повістку на відправку на 17.00 годину 09.03.2023 у військову частину НОМЕР_1 ОСОБА_4 не з`явився, тому не був відправлений у команду, і за таких обставин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що не є морально готовим та мотивованим до військової служби. На його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та дружина. Крім цього зазначив, що систематично допомагає Збройним силам України, зокрема, допоміг у купівлі вантажного автомобіля для їх потреб.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину, суд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставини справи, які ніким не оспорюються.

Суд належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні злочину, і його дії вірно кваліфіковано за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, суд враховує, що метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покаранняв кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винниму вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

З досліджених даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, як працелюбний, спокійний, чесний, добросовісний, бере активну участь у громадському житті села, неодноразово надавав матеріальну допомогу у зону бойових дій, допоміг у купівлі вантажного автомобіля для ЗСУ, на психіатричному та наркологічному обліку при КНП "Тячівська консультативна поліклініка" не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами справи, що пом`якшують покарання є щире каяття ОСОБА_4 .

Обтяжуючих обставин справи згідно ст.67 КК України немає.

З досудової доповіді Мукачівського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області від 08.06.2023 року вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально- виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, з метою застосування загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, виходячи з принципів необхідності та достатності призначеного покарання, попередження вчинення нових злочинів, суд приходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів немає.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовано.

Суд, керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України,

У Х В АЛ И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст.336 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Згідно з ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на два роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Воловецький районний суд в 30-денний термін з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1