Справа № 571/836/23
Провадження № 1-кс/571/246/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області у складі: слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000180 від 24.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Рокитнівського районного суду Рівненської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 (далі слідчий), погоджене з прокурором Рокитнівського відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_6 (далі прокурор) про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції № 2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000180 від 24.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.05.2023 на лінію «102» надійшло повідомлення інспектора СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 про те, що в с. Кисоричі, Сарненського району Рівненської області було зупинено вантажний автомобіль марки «DAF», н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «FRUEHAUF» н.з. НОМЕР_2 , який перевозить пиломатеріали хвойних порід породи сосна, дошка обрізна, із документами, які викликають сумніви, під керуванням ОСОБА_8 .

На виконання вимог ст. 214 КПК України слідчим СВ відділення поліції №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 24.05.2023 відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 246 КК України.

25.05.2023 у порядку, передбаченому ст. 237 КПК України, відповідно до ухвали слідчого судді від 25.05.2023 проведено огляд місця події спеціалізованого вантажного сідлового тягача «DAF», н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «FRUEHAUF» н.з. НОМЕР_2 , в ході якого у напівпричепі було виявлено та вилучено лісопродукцію дерев породи сосна довжиною по 4,5 та 6 метрів, загальною кубомасою близько 28 м?, які в подальшому постановою слідчого визнано речовими доказами.

Вищевказане майно визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що ТТН на перевезення серія 12ААЕ №117897 від 24.05.2022, яку надали слідчому, не є підтверджуючим документом законності перевезення лісопродукції, оскільки вона мала транспортуватись ще 24.05.2022 року, а перевозилась 24.05.2023 року. Також у ттн-ліс від 10.03.2023, 04.03.2023, 15.03.2023, які надав водій, зазначений вантажоодержувач ФОП ОСОБА_9 , а не ФОП ОСОБА_3 , що суперечить вимогам.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення, об`єктивного, повного та всебічного досудового розслідування, виникла необхідність арешту.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав викладених у ньому, просив накласти арешт на майно. Пояснив, що єдиною підставою для сумніву є те, що ТТН на перевезення датована 2022 роком. Одночасно слідчий підтвердив, що під час огляду, який проводився спеціалістом, сумнівів з приводу кількості продукції та сортності , яка вказана в ТТН ліс не виникало. Таким чином, всі інші відомості у ТТН на перевезення не суперечать іншим документам. Пояснити, яким критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України відповідає майно, на яке необхідно накласти арешт, не зміг.

Власник майна у судовому засіданні вважає клопотання необґрунтованим, просить відмовити у задоволенні клопотання. Пояснив, що розпочав свою підприємницьку діяльність пів року тому. Оформив документи, однак вважає, що на нього чиниться тиск, оскільки його машини почали часто зупиняти та перевіряти. Через це він почав забороняти проведення у нього огляду. Пояснив, що бухгалтера у нього немає і він сам займається оформленням документів, в тому числі і ТТН від 24.05.2022, яка викликала сумніви. Слідчому пояснював на місці зупинки транспортного засобу, що може надати йому ТТН, де вірно зазначено рік перевезення, однак таку ТТН від нього не прийняли.

Представник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні надав документи, згідно яких ОСОБА_3 є ФОП, зареєстрував підприємницьку діяльність та здійснює її за видами діялності: «лісопильне та стругальне виробництво (основний), оптова торгівля деревиною, будматеріалами, вантажний автомобільний транспорт. Довіритель, сплачує податки. Просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки сумніви, на які вказує слідчий є нічим іншим, як припущеннями, які не доведені доказами. Перевозились дошка обрізна та брус, рейки - вантаж, відомості про який внесено в ТТН від 24.05.2022. З технічної причини зазначено замість 2023 року "2022" рік. Всі інші дані, щодо маси, продукції та її походження сумнівів, в тому числі, спеціаліста, який брав участь у огляді не було. Перспективи у доведенні незаконності походження дошки відсутні.

Заслухавши пояснення слідчого, власника майна та його представника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, якими обґрунтовується клопотання, суд зазначає наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з ч.2 ст.131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, у клопотанні слідчим не зазначено жодного обґрунтування, яким критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, відповідає вказане майно та не наведено ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу, що є однією з обов`язкових умов накладення арешту на майно.

Також у клопотанні слідчим не зазначено будь яких доказів на підтвердження того, що вилучені пиломатеріали дошка, рейки, брус були здобуті злочинним шляхом - шляхом незаконної порубки дерев.

Як зазначає слідчий, підставою для звернення до суду із клопотання про арешт майна стала розбіжність у даті створення ТТН, згідно якої вона датована 24.05.2022 року, а не 24.05.2023 року, оригіналу ТТН для з`ясування такого суду не надано.

ОСОБА_3 та його представник зазначили, що власник майна є зареєстрованим фізичною особою-підприємцем та основним видом його діяльності є «Лісопильне та стругальне виробництво», у підтвердження чого надав виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Дослідженими документами не доведено незаконності походження вилучених пиломатеріалів хвойних порід деревина, а також доводів слідчого, що вилучене майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Доказів у підтвердження того, що транспортні засоби були пристосовані до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, матеріали клопотання не містять. Не надано таких доказів під час розгляду клопотання у судовому засіданні.

З матеріалів клопотання не вбачається беззаперечних доказів, які б підтвердили необхідність накласти арешт на вилучені транспортні засоби та пиломатеріали.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» зазначав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За приписами ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При цьому, п.5 ч.2 ст.173 КПК України визначає, що слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна, серед іншого, повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пункту 168 Рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України", будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» пп. 69 і 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства п. 50).

Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000180 від 24.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 29 травня 2023 року.

Слідчий суддя: