У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2023 Справа №607/5870/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, під час розгляду кримінального провадження № 0004380 стосовно ОСОБА_5 про обвинувачення за ч.2 ст. 307 КК України,-

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У клопотанні зазначено: «В Тернопільському міськрайонному суді на розгляді перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0004380 від 25.11.2013 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Встановлено, що 24 листопада 2013 року у ОСОБА_5 під час телефонної розмови з ОСОБА_6 (анкетні дані якого змінено) виник злочинний намір направлений на придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, який він придбав за невстановлених слідством обставин.

Реалізуючи свій злочинний намір, 24 листопада 2013 року ОСОБА_5 перебуваючи по вул.Куліша в м. Тернополі, в порушення вимог ст. 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 22.12.2006 року, незаконно придбав при невстановлених слідством обставин та часі, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який зберігав при собі та мав намір, в подальшому, збути.

Згідно ст.2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року та Списку № 1, Таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., канабіс, відноситеся до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

24 листопада 2013 року близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи по вул.Куліша в м.Тернополі, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбаний при невстановлених слідством обставин та часі паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору яка згідно з висновком експерта №2-1272/13 від 27 листопада 2013 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 0,17 грама, з корисливою метою, збув його ОСОБА_6 (анкетні дані змінено), за що отримав від нього грошові кошти в сумі 50 грн.

Крім цього, в кінці листопада 2013 року у ОСОБА_5 під час телефонної розмови з ОСОБА_7 винник злочинний намір направлений на придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, який він придбав за невстановлених слідством обставин.

Реалізуючи свій злочинний умисел в кінці листопада 2013 року ОСОБА_5 перебуваючи в м. Тернополі, в порушення вимог ст. 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 22.12.2006 року, незаконно придбав при невстановлених слідством обставин та часі, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який зберігав при собі та мав намір, в подальшому, збути.

Згідно ст.2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року та Списку № 1, Таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., канабіс, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

В кінці листопада 2013 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в одному із під`їздів будинку №34 по вул.С.Будного в м.Тернополі, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбаний при невстановлених слідством обставин та часі поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору яка згідно з висновком експерта №2-219/14 від 26 березня 2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 2,08 грама, з корисливою метою, збув його ОСОБА_7 , за що отримав від нього грошові кошти в сумі 700 грн.

Крім цього, 17 грудня 2013 року у ОСОБА_5 під час телефонної розмови з ОСОБА_6 (анкетні дані якого змінено) виник злочинний намір направлений на придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, який він придбав за невстановлених слідством обставин.

Реалізуючи свій злочинний умисел 17 грудня 2013 року ОСОБА_5 перебуваючи в м. Тернополі, в порушення вимог ст. 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 22.12.2006 року, незаконно придбав при невстановлених слідством обставин та часі, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який зберігав при собі та мав намір в подальшому збути.

Згідно ст.2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року та Списку № 1, Таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., канабіс, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

17 грудня 2013 року, ОСОБА_5 , перебуваючи по вул.Микулинецькій в м.Тернополі, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбаний при невстановлених слідством обставин та часі паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору яка згідно з висновком експерта №2-1322/13 від 25 грудня 2013 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 0,43 грама, з корисливою метою, збув його ОСОБА_6 (анкетні дані змінено), за що отримав від нього грошові кошти в сумі 70 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а саме, незаконне придбання, зберігання з метою збуту і незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинених повторно.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність, обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про судові засідання до суду не прибував, про причини неявки не повідомляв.

Також, щодо обвинуваченого суд постановляв ухвалу про привід та оголосив обвинуваченого в розшук. Крім того, відповідно до інформації Тернопільського РУП обвинувачений ОСОБА_5 17.11.2022 року виїхав за межі України та станом на 15.03.2023 року на територію України не повертався.

Таким чином, обвинувачений будучи обізнаним про розгляд в суді щодо нього кримінального провадження свідомо переховувався від суду.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення є наявні докази про його причетність до вказаних злочинів, систематичність злочинної поведінки, що дає підстави вважати, що він, в подальшому може продовжити свою злочинну діяльність.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, не стійкі соціальні зв`язки обвинуваченого, відсутність у нього постійного місця роботи, майновий стан, з урахуванням його репутації, віку та стану здоров`я.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Крім того, згідно п. 5 ч. 1 ст. 183 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_5 можливо застосувати міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років.?

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 переховується від суду, оскільки ним вчинено тяжкі кримінальні правопорушення, за які передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років, що дає підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та виконання ним процесуальних рішень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав.

Захисник ОСОБА_4 стосовно задоволення клопотання заперечила та вважає його передчасним.

Дане клопотання у відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, у разі оголошення особи у міжнародний розшук, КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного, обвинуваченого клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в порядку передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, і рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, за своєю правовою природою є дозволом на затримання останнього з метою приводу, що передбачено ч. 3 ст. 187 КПК України, і відрізняється від останнього тільки тим, що підозрюваний, обвинувачений знаходиться за межами України. Оскільки до підозрюваного, обвинуваченого не застосовується запобіжний захід, він не може утримуватися під вартою. Після затримання підозрюваного, обвинуваченого (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя, суд розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного, обвинуваченого від органу досудового розслідування або суду та оголошення у зв`язку з цим його у міжнародний розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.

Також, судом при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою - це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного, обвинуваченого стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді, суду.

Отже, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Так, при вирішенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

Разом з тим слід зазначити, що положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання суду належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

При цьому, факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

На даному етапі судового провадження висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованим чи очевидно недопустимим, тому суд дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання заходів забезпечення кримінального провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Так, суд вважає доведеним наявність ризику того, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, оскільки усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, він може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про судові засідання до суду не прибував, про причини неявки не повідомляв.

Також, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 судом неодноразово постановлялись ухвали про привід та останнього оголошено в розшук ухвалою суду від 30 листопада 2022 року. Крім того, відповідно до інформації Тернопільського РУП обвинувачений ОСОБА_5 17.11.2022 року виїхав за межі України та станом на 15.03.2023 року на територію України не повертався. Таким чином, обвинувачений будучи обізнаним про розгляд в суді щодо нього кримінального провадження свідомо переховується від суду.

Також суд вважає доведеним ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить наявність обґрунтованої підозри останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, систематичність злочинної поведінки, що дає підстави вважати, що він, в подальшому може продовжити свою злочинну діяльність.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання прокурора у клопотанні на наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України - можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки жодних доказів на підтвердження наявності вказаного ризику прокурор суду не надав.

Щодо оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук суд зазначає наступне.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст.193, ч. 2 ст.281 КПК України).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2023 року ОСОБА_8 оголошено в міжнародний розшук.

За змістом Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 р., для звернення із запитом про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо особи, яка розшукується з метою її затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в України, правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу визначений пакет документів, у тому числі, завірені копії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали про оголошення розшуку особи на стадії судового розгляду.

Таким чином, розгляд судом клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передує вирішенню питання про публікацію Червоного оповіщення Генеральним секретаріатом Інтерполу.

Отже, момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу винесення ухвали суду про оголошення особи у міжнародний розшук, а доказом того, що обвинувачений оголошений у міжнародний розшук, є наявність у матеріалах кримінального провадження ухвали про оголошення розшуку особи.

Таким чином, постановлення судом ухвали про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук є достатнім для підтвердження факту оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук в розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , доведення прокурором наявності обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає доведеною та обґрунтованою необхідність обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, обвинуваченого після затримання цієї особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

При постановленні ухвали суд враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно якої при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає до задоволення.

Керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 335, 372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Організацію виконання ухвали доручити прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

Питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід розглядається судом після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1