1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/5638/22 1-кп/335/344/2023
22 серпня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
В провадженні суду на стадії судового слідства перебуває дане кримінальне провадження.
До судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому в порядку ст. 201 КПК України.
В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання в м. Запоріжжя та його мати не заперечує проти зміни запобіжного заходу на домашній арешт за місцем її проживання. Також вказує, що ризики, на які посилається прокурор у своїх клопотаннях не підтверджені.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти клопотання сторони захисту, в свою чергу прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, встановлені ризики слідчим суддею, на даний час, не відпали, як наслідок, обставини визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, на його переконання є дійсними.
У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник та обвинувачений просили змінити запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.
Згідно з вимогами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 09.09.2023 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено.
Вирішуючи клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та клоптання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного питання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Суд вважає, що наведені прокурором підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.
Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Так, попередніми ухвалами слідчих суддів та суду була встановлена наявність існування ризику можливого переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків у кримінальному провадженні, які наразі не допитані, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суд погоджується з доводами прокурора про продовження існування зазначених ризиків виходячи з того, що інкримінований ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КПК України є тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що позбавляє суд можливості звільнення винної особи від кримінальної відповідальності чи звільнення її від відбування покарання з випробуванням. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_4 , до останнього буде застосовано виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Отже, оцінюючи тяжкість злочину, яке інкримінується обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджений за діяння пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений на час вирішення даного питання за своїм віком має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 судом, на даному етапі, не встановлено та стороною захисту не доведено.
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
Суд наголошує увагу на тому, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
З огляду на викладене клопотання захисника про зміну запобіжного заходу в порядку ст. 201 КПК України слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 193-194, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,
Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу в порядку ст. 201 КПК України - залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу - задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, продовжити на 60 днів, з 22.08.2023 року по 20.10.2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 24.08.2023 року о 10-15 год.

Суддя: ОСОБА_1