Провадження 1-кп/557/63/2023
Справа 557/560/23
У Х В А Л А

09 червня 2023 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000412, внесеного 16.06.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта,

ВСТАНОВИВ:

До Гощанського районного суду Рівненської області 04.04.2023 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000412, внесеному 16.06.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 05.04.2023 по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

17.05.2023 до суду захисником було подано у письмовому вигляді правову позицію щодо можливості призначення судового розгляду за обвинувальним актом, згідно якої захисник просить обвинувальний акт від 30.03.2023 у кримінальному провадженні № 0000412 від 16.06.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків та приведення його у відповідність до вимог КПК України.

Надаючи свої письмові обґрунтування щодо вказаного клопотання, захисник звертає увагу суду на те, що обвинувальний акт від 30.03.2023 підлягає поверненню прокурору з огляду на наступне:

1. прокурором не затверджено у встановленому законом порядку обвинувальний акт, так як на обвинувальному акті, отриманому стороною захисту, відсутній відтиск печатки. Як зауважує захисник, саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням;

2. не виконано вимоги п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті відсутні прізвища, ім`я, по батькові та займані посади всіх слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні;

3. не виконано вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті відсутнє викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та відсутнє формулювання обвинувачення. Сторона захисту вважає, що обвинувальний акт хоча й містить формально виклад обставин кримінального правопорушення, які слідчий з прокурором вважають встановленими, проте вони не є фактичними і не відповідають дійсним обставинам справи. Що стосується формулювання обвинувачення, то захисник зазначив, що таке не замінює формулу кваліфікації, а використовується разом із нею в найбільш об`ємних і важливих процесуальних документах - обвинувальному акті та вироку. При цьому, сторона захисту вважає таким, що не відповідає вимогам закону ст. 291, п. 13 ч. 1 ст. 3, ч. 4 ст. 110 КПК України спрощене тлумачення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме, що вказівка в обвинувальному акті на те, що на досудовому слідстві встановлено, правова кваліфікація кримінального правопорушення, і є формулюванням обвинувачення, тому, що згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення є окремою відомістю, яка має міститися в обвинувальному акті, через наявне у відомостях, зазначених у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, словосполучення «ТА». Тобто така відомість формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, свідчить про невідповідність обвинувального акта п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Вказана обставина, як зауважив захисник, є істотною, так як вказана відомість по суті і є формулюванням обвинувачення, окрім того відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду;

4. не виконано вимоги п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті відсутній розмір всіх витрат на залучення експерта. Як зазначив захисник, довідка про витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 11.02.2019 за № 8803 Волинським відділенням Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України в матеріалах досудового розслідування кримінального провадження № 0000412 від 16.06.2018 відсутня, тому є незрозумілим звідки слідчий взяв суму витрат на проведення зазначеної експертизи у розмірі 1440,00 грн, про що зазначив в обвинувальному акті;

5. на порушення вимог ст. 103 КПК України у пункті 1 «Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії» в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено як процесуальні, так і слідчі (розшукові) дії, що є порушенням вимог ст. 291 КПК України.

З огляду на вказане захисник вважає, що в обвинувальному акті викладено обставини, які містять в собі істотні суперечності і взаємовиключні висновки, які за своїм змістом вказаним вимогам КПК України не відповідають, суперечать вимогам п.п. 4, 5, 8 ч. 2 ст. 291 КПК України, порушують вимоги ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України, що є порушенням права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а тому, з цих підстав обвинувальний акт до судового розгляду призначений бути не може і підлягає поверненню.

09.06.2023 прокурор ОСОБА_4 надала письмові заперечення на правову позицію щодо можливості призначення судового розгляду за обвинувальним актом, де зазначила, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст. 291 КПК України та кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, водночас клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору є необґрунтованим, безпідставним та задоволенню не підлягає.

З приводу твердження сторони захисту щодо відсутності на їх екземплярі гербової печатки прокурор зазначила, що ч. 3 ст. 291 КПК України містить вимоги щодо посвідчення обвинувального акта виключно шляхом підпису слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно, при цьому жодних додаткових вимог щодо посвідчення обвинувального акта у ст. 291 КПК України не зазначено. На переконання прокурора, позиція захисту щодо необхідності посвідчення обвинувального акта гербовою печаткою базується на необхідності додержання вимог щодо реквізитів офіційного документа, однак такий підхід суперечить ст. 1 КПК України. Крім того, прокурором зазначено, що до суду скеровано обвинувальний акт, який скріплено печаткою, відповідно до правил діловодства та документообігу між державними установами.

Щодо твердження сторони захисту з приводу недотримання вимог п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України прокурор зазначила, що такі вимоги дотримані, оскільки обвинувальний акт містить дані слідчого, який підписав обвинувальний акт, та прокурора, яким такий було затверджено.

Спростовуючи тверджень сторони захисту про невиконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, прокурор зазначила, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації в обвинувальному акті дотримано.

Що стосується аргументів з приводу відсутності в матеріалах кримінального провадження довідки на проведення експертизи, то такі, як зазначила прокурор, можливо перевірити та уточнити лише після безпосереднього дослідження матеріалів у судовому засіданні, при цьому невідповідність суми судових витрат не впливає на розуміння фактичних обставин кримінального провадження, яке інкримінується обвинуваченому.

Безпідставними вважає прокурор і твердження сторони захисту про порушення вимог ст. 103 КПК України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт, при цьому додатки до обвинувального акта, визначені ч. 4 ст. 291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання, КПК України не визначає наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування, як підставу для повернення обвинувального акта прокурору.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги клопотання про повернення обвинувального акта прокурору підтримали та такі просили задовольнити, з мотивів, які зазначені на його обґрунтування, у викладеній письмовій позиції. Додатково захисник звернув увагу суду на відсутність у наданому їм 30.03.2023 примірнику обвинувального акта дати його затвердження.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, аргументувавши свою позицію доводами, які є аналогічними, зазначеним у письмових запереченнях.

Оцінка та висновки суду щодо вирішення клопотання.

Дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши доводи клопотання про повернення обвинувального акта, заперечення на них та надані суду інші документи, суд приходить наступних висновків.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. При цьому необхідно звернути увагу, що законодавець встановлює не обов`язок суду, а саме право повернути обвинувальний акт прокурору (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 справа № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

За змістом вищевказаної норми для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити згідно з вимогами КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Частинами першою та третьою статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Дослідивши поданий у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт, суд прийшов висновку, що вищевказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд.

Як убачається зі змісту обвинувального акта, він складений і підписаний 30.03.2023 старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_6 та підписаний і затверджений 30.03.2023 прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримки публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про що свідчить підпис останньої на 1 та 5 сторінках обвинувального акта, з відбитком печатки Рівненської обласної прокуратури.

Щодо твердження сторони захисту про неналежне оформлення обвинувального акта, а саме відсутність у отриманому стороною захисту обвинувальному акті відтиску печатки та дати затвердження, то суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Аналіз ч. 3 ст. 314 КПК України дає можливість зробити висновок, що підставою для повернення обвинувального акту є його невідповідність вимогам саме КПК України як кодифікованого закону процесуального характеру, а не будь-яким іншим правовим актам. У свою чергу вимоги щодо форми, змісту та затвердження обвинувального акту, які передбачені в КПК України, вміщуються у положеннях ст.ст. 110, 291 КПК України. Таким чином, обвинувальний акт може бути повернутий тільки якщо він не відповідає вимогам, які передбачені у ст. 110, 291 КПК України.

Аналіз вказаних положень дає можливість зробити висновок, що процесуальне законодавство вимагає підписання обвинувального акта прокурором, зокрема, у випадку його затвердження, однак не містить вимоги щодо засвідчення підпису печаткою органу прокуратури. Оскільки засвідчення підпису прокурора на обвинувальному акті не є вимогою, яка закріплена у КПК України, то відповідно з такої підстави обвинувальний акт не може бути повернуто.

На переконання суду відповідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт набуває статусу офіційного документу з моменту його затвердження прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні.

До суду обвинувальний акт поданий з усіма реквізитами, як вимагає ст. 291 КПК України. Суд вважає, що відсутність печатки на примірнику обвинувального акта сторони захисту, в той час як слідчий підписав, а прокурор затвердив своїм підписом такий обвинувальний акт, не є самостійною підставою для його повернення прокуророві. Окрім того, суд зауважує, що наданий стороною захисту примірник обвинувального акта за змістом є ідентичним поданому до суду, що не оспорювалось у судовому засіданні обвинуваченим та його захисником, які ствердили про те, що обвинувальний акт отримали 30.03.2023, про що відповідно надали прокурору розписки, які долучені до обвинувального акта.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що обвинувальний акт не містить викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення.

Суд вважає, що доводи захисника у цій частині зводяться до незгоди з форматом викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та форматом формулювання обвинувачення, у зв`язку з чим вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовою кваліфікацією кримінального правопорушення є встановлення повної відповідність його ознак ознакам норми, що передбачає відповідальність за вчинення саме цього правопорушення. Тобто, кваліфікація кримінального правопорушення полягає у пошуку (визначенні) статті КК України (статей, їх частин або пунктів), що передбачає відповідальність за скоєне суспільно небезпечне діяння. Отже, посилання в обвинувальному акті на відповідні статті (їх частини) Кримінального кодексу України і є правовою кваліфікацією.

Так, під формулюванням обвинувачення слід розуміти короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Належний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків органу досудового розслідування, а й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Водночас щодо доводів захисника про невідповідність вимогам закону опису фактичних обставин і формулювання обвинувачення, то п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прямо передбачає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як прокурор це вважає встановленим. Більше того, кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17). В обвинувальному акті зазначаються не будь-які фактичні обставини кримінального правопорушення, а ті, які прокурор (а не суд чи сторона захисту) вважає встановленими. До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримання державного обвинувачення (ч. 2 ст. 337, ст.ст. 338-340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3 ст. 337 КПК України). В свою чергу, якщо під час розгляду обвинувального акта суд не зможе дійти висновку про те, що викладені в ньому відомості (в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення) не узгоджуються з представленими доказами або суперечать правилам кримінально-правової кваліфікації, він виносить виправдовуваний вирок.

Отже, визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, і формулювання обвинувачення належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані мають в своїй сукупності лише давати уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

В свою чергу, особливістю підготовчого провадження є те, що на цій стадії суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює повноту пред`явленого обвинувачення та правильність кваліфікації діяння, інкримінованого особі. Закріпивши можливість повернення обвинувального акта прокурору на первісному етапі судового провадження, законодавець очевидно не мав наміру створити таким чином простір для попередньої судової оцінки правильності та об`єктивності позиції сторони обвинувачення у змагальному кримінальному процесі. Дослідження обвинувального акта під час підготовчого судового засідання спрямоване виключно на встановлення відповідності його форми і змістовного наповнення вимогам ст. 291 КПК України, та відсутності в ньому положень, що суперечать одне одному, усунення яких є неможливим в процесі повноцінного судового розгляду. Водночас фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення включно з часом, місцем та способом вчинення кримінального правопорушення, з`ясування питання його закінченості, а також правова кваліфікація кримінального правопорушення є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, а первісне їх зазначення в особливому процесуальному рішенні - обвинувальному акті - є прерогативою прокурора.

Оцінюючи аргументи захисника щодо відсутності в обвинувальному акті розміру всіх витрат на залучення експерта, суд зауважує, що такі обставини відповідно до положень ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що є предметом судового розгляду, і не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта.

Що стосується доводів захисника з приводу того, що на порушення вимог ст. 103 КПК України у пункті 1 «Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії» в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено як процесуальні так і слідчі (розшукові) дії, що є порушенням вимог ст. 291 КПК України, то суд з такими не погоджується та зазначає наступне.

Як убачається зі змісту обвинувального акта та додатків до нього, реєстр матеріалів досудового розслідування, який відповідно до положень ч. 4 ст. 291 КПК України є невід`ємним додатком до обвинувального акта, долучений до такого на дев`яти аркушах. При цьому останній, відповідно до вимог ст. 109 КПК України містить: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

За вказаних обставин, зазначення в одному пункті реєстру, як процесуальних, так і слідчих (розшукових) дій, на чому наголошує захисник, не є порушенням вимог ст. 291 КПК України та підставою для визнання обвинувального акта таким, що не відповідає вимогам КПК України.

Не погоджується суд і з доводами сторони захисту з приводу невиконання вимог вимоги п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті наявні прізвища, ім`я, по батькові та займані посади слідчого та прокурора. При цьому обов`язку зазначення всіх слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні вказана норма закону не визначає.

Відтак обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000412 від 16.06.2018 складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки містить всі формальні і змістовні елементи, передбачені законом. З огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт відповідно до ст. 291 КПК України, перелік документів, які додаються до обвинувального акта та підставу для повернення обвинувального акта прокурору, зазначену в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, вказані захисником обставини не можуть зумовлювати повернення обвинувального акта, а тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000412 від 16.06.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, прокурору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 13 червня 2023 року о 13 годині 50 хвилин.

Суддя ОСОБА_1