Номер провадження: 11-сс/813/725/23
Справа № 509/1796/23, 1-кс/509/291/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000135 за апеляційною скаргою прокурора Чорноморської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.04.2023 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоградківка Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, до 06.06.2023 року.

Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим та прокурором не надано аргументованого обгрунтування та доказів неможливості застосування до підозрюваного інших, передбачених КПК України видів запобіжних заходів, крім тримання під вартою, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, і застосування саме такого запобіжного заходу забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, в апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 без визначення розміру застави. Свої доводи мотивує тим, що в порушення вимог ст.177,178,194 КПК України слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, зловживає спиртними напоями, офіційно не працює, які дають підстави вважати, що він може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, і ризики зазначені у клопотанні слідчого знаходять своє підтвердження у зібраних матеріалах, які додані до клопотання та обґрунтовують доводи органу досудового розслідування. Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ. Вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не забезпечить належного виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальним обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити, позицію захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, перевіривши надані матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як встановлено в ході апеляційного перегляду, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 , в рамках досудового розслідування №0000135, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та застосовано до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк 60 діб, а саме до 06.06.2023 року.

Зі змісту ухвали слідчого судді випливає, що на підставі досліджених матеріалів провадження, слідчий суддя визнав встановленим наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як неодружений, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину; може незаконно впливати на свідків, потерпілого, так як обізнаний про місце їх проживання; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Але при цьому слідчий суддя постався на те, що слідчим та прокурором не надано аргументованого обгрунтування та доказів неможливості застосування до підозрюваного інших, передбачених КПК України видів запобіжних заходів, крім тримання під вартою, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, і застосування саме такого запобіжного заходу забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді цілком слушними, виходячи з наступного.

Як убачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2023 року за №0000135.

Наявними матеріалами встановлено, що слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що 06.04.2023 приблизно о 19:00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем свого мешкання, де проживає разом зі своїм сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин, діючи з прямим умислом, направленим на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , наніс удар сокирою в потиличну область голови останньому, який в цей момент сидів на кріслі біля печі спиною до ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_10 сповз з крісла на підлогу. Однак, ОСОБА_8 не закінчив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки потерпілий ОСОБА_10 піднявся з підлоги та вибіг з будинку, після чого покликав на допомогу сусідів, які викликали швидку допомогу, таким чином не надавши змогу ОСОБА_8 довести свій злочинний намір до кінця.

07.04.2023 об 00 год. 58 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

За наявністю достатніх доказів, 07.04.2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Вручена підозра ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення (злочину) підтверджується зібраними доказами по матеріалам кримінального провадження.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя дійшов помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного запобіжний заходу у виді цілодобового домашнього арешту, ніж тримання під вартою, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який є достатнім та забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а тому оскаржувану ухвалу слідчого судді слід скасувати та постановити нову ухвалу судом апеляційної інстанції.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого, показання потерпілого, свідків, які ніким не оспорюються.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, а підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження обставини, викладені в клопотанні слідчого, про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_8 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, останній, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не маючи міцних соціальних зв`язків, офіційного місця працевлаштування, може вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки ОСОБА_8 достовірно відомо місце їх проживання, зокрема, потерпілого ОСОБА_10 , з яким він мешкає в одному будинку, у зв`язку з чим існує можливість, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, підозрюваний матиме змогу незаконно впливати на потерпілого з метою примушування останнього до відмови або зміни показів, на що слідчий суддя не звернув уваги.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ч.1 ст.177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_8 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне з цих підстав апеляційну скаргу прокурора задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Тож, колегія суддів, враховуючи викладені обставини, а також той факт, що дане кримінальне правопорушення було вчинено із застосуванням насильства, та керуючись вищенаведеними нормами закону, вважає за необхідне не визначати в даному випадку розмір застави на підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

Підсумовуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу сторони обвинувачення належить задовольнити, а ухвалу слідчого судді на підставі п.2 ч.3 ст.407, п.2 ч.1 ст. 409 КПК України слід скасувати та постановити нову ухвалу апеляційним судом, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 квітня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 06.06.2023 року.

Виконання ухвали покласти на відділ поліції за місцем проживання підозрюваного, контроль за виконанням покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4