Справа № 761/8716/23
Провадження № 1-кс/761/5875/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 , погоджене прокурором першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000400 від 30.03.2022 за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 111, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 408 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 , погоджене прокурором першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000400 від 30.03.2022 за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 111, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 408 КК України.

Слідча у клопотанні зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , не пізніше 25.02.2022 (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), володіючи значним обсягом секретної інформації, інформації з обмеженим доступом та персональними даними особового складу СБ України, будучи обізнаним з нормами законодавства у сфері державної таємниці, розуміючи, що розголошення вказаної інформації завдасть шкоди суверенітету, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи у невстановленому місці, з власного мобільного телефону, користуючись номерами мобільного зв`язку НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , за допомогою мобільних месенджерів розіслав діючим працівникам СБ України повідомлення, в яких наявні погрози передати спецслужбам рф та їх представникам персональні дані діючих співробітників СБ України, а також дані щодо місць дислокації їх підрозділів, та виражений намір ОСОБА_7 перейти на бік ворога в період збройного конфлікту, а також надати державі-агресору допомогу у проведенні підривної діяльності проти України.

25.11.2022 ОСОБА_7 , в порядку ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у готуванні до державної зради, а саме: діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що виразилося у готуванні до переходу на бік ворога в умовах воєнного стану та наданні іноземній державі допомоги у проведенні підривної діяльності проти України та у закінченому замаху на підбурювання до дезертирства, а саме самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України (публікація від 30.11.2022 в газеті «Урядовий кур`єр», номер видання № 254 (7375), а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора).

Відповідно до інформування ГУ ВБ СБ України підозрюваний

ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування та на теперішній час постійно перебуває за межами території України.

Постановою слідчого від 29.12.2022 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у державний та міжнародний розшук, оскільки підозрюваний перебуває за межами території України.

Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам ГУ ВБ СБ України.

01.03.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно гр. України ОСОБА_7 (справа №761/5498/23).

06.03.2023 о 10 год. 40 хв., в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ч. 27, ч. 4 ст. 408 КК України та проведено особистий обшук підозрюваного, в ході якого вилучено:

1.мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A50» (пароль: НОМЕР_3 ), ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , синього кольору, із сім-карткою мобільного оператору «Mobil.cz» ( НОМЕР_6 );

2.мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J6» (пароль: 8122), ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ;

3.портмане в якому знаходиться: кредитна картка «Віза» № НОМЕР_9 , кредитна картка «Віза» № НОМЕР_10 , картка (вид на проживання) НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_9 , карта-водія на ім`я ОСОБА_9 та візитки;

4.сумку із побутовими речами та одягом, в якій містяться:

-синій рушник;

-4 банки гелю для бриття, фірми «NIVEA MEN»;

-електрична зубна щітка, фірми «Braun» з зарядним пристроєм;

-2 шт. чоловічих шапок, сірого та чорного кольорів;

-6 пар чоловічих різнокольорових трусів;

-4 пари чоловічих різнокольорових шортів;

-17 шт. чоловічих різнокольорових футболок;

-10 пар чоловічих шкарпеток;

-4 пари дитячих шкарпеток;

-чоловічий дезодорант, фірми «Rexona MEN»;

-чоловічий гель для душу, фірми «Radox»;

-вологі серветки;

-кейс помаранчевого кольору, в якому містяться ножиці та насадка для бритви;

-чоловічий парфуми, фірми «Antonio Banderas»;

-3 (три) зарядних пристрої білого, помаранчевого та чорного кольорів;

-упаковка з 4-ма світильниками;

-чорний кейс з електричною бритвою;

-печиво фірми «BeBe»;

-пустий бумажний пакет, фірми «Zara».

5.папку червоного кольору, з документами.

07.03.2023 вказані вилучені речі та документи оглянуті, а мобільні телефони та портмане з картками та документами, визнані речовим доказом, оскільки можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин.

Слідча у клопотанні просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A50» (пароль: НОМЕР_3 ), ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , синього кольору, із сім-карткою мобільного оператору «Mobil.cz» ( НОМЕР_6 );

-мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J6» (пароль: 8122), ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ;

-портмане в якому знаходиться: кредитна картка «Віза» № НОМЕР_9 , кредитна картка «Віза» № НОМЕР_10 , картка (вид на проживання) НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_9 , карта-водія на ім`я ОСОБА_9 та візитки.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав частково з підстав у ньому наведених, зазначив, що ОСОБА_7 має статус підозрюваного в даному кримінальному провадженні, оскільки останній перебував за кордоном повідомлення про підозру ОСОБА_7 опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдженнягазеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора, постановою слідчого ОСОБА_7 оголошено в розшук, в подальшому останнього було затримано в порядку ст. 208 КПК України та проведено особистий обшук, під час якого було вилучено ряд речей та документів, які постановою слідчого визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, просив накласти арешт на майно зазначене у клопотанні, окрім арешту портмане, а також долучив копію постанови від 09.03.2023 про призначення експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, щодо задоволення клопотання в частині арешту мобільних телефонів поклалась на розсуд суду, зазначила, що під час обшуку не було складено окремо протокол про проведення особистого обшуку ОСОБА_7 , останній добровільно видав речі та документи, які в нього були, також вказала, що ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні, оскільки останнього не було належним чином повідомлено про підозру, щодо розшуку вказала, що ОСОБА_7 06.03.2023 самостійно прибув до України.

Заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, документи, що долучено прокурором в судовому засіданні, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000400 від 03.03.2022 за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 111, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 408 КК України.

01.03.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 (справа №761/5498/23).

06.03.2023 в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ч. 27, ч. 4 ст. 408 КК України та проведено особистий обшук підозрюваного, в ході якого вилучено ряд речей та документів, про що вказано в протоколі затримання.

07.03.2023 постановою старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A50» (пароль: НОМЕР_3 ), ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , синього кольору, із сім-карткою мобільного оператору «Mobil.cz» ( НОМЕР_6 ); мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J6» (пароль: 8122), ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ; портмане в якому знаходиться: кредитна картка «Віза» № НОМЕР_9 , кредитна картка «Віза» № НОМЕР_10 , картка (вид на проживання) НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_9 , карта-водія на ім`я ОСОБА_9 та візитки, визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

09.03.2023 постановою старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 призначено експертизу комп`ютерної техніки та програмних продуктів.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень слідчого про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Як мету арешту майна, сторона обвинувачення вказує збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З огляду на встановлені обставини, вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників, з огляду на конкретні обставини, що є предметом досудового розслідування та обсяг повідомленої підозри, слідча суддя дійшла висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення клопотання слідчого в частині вимоги про накладення арешту на майно, а саме: картка (вид на проживання) 001213235 на ім`я ОСОБА_9 , карта-водія на ім`я ОСОБА_9 та візитки, з огляду на недоведеність прокурором їх належності до обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, прокурором в судовому засіданні не наведено обставин, які б вказували що картка (вид на проживання) 001213235 на ім`я ОСОБА_9 , карта-водія на ім`я ОСОБА_9 та візитки, вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_7 , мають доказове значення для кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування та слідчого при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів настання невиправданих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у межах даного клопотання слідчого слідчим суддею не встановлено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, що слідча суддя дійшла висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення даного клопотання та застосування ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, водночас, клопотання частині клопотання накладення арешту на картку (вид на проживання) 001213235 на ім`я ОСОБА_9 , карту-водія на ім`я ОСОБА_9 та візиткизалишити без задоволення.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A50» (пароль: НОМЕР_3 ), IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , синього кольору, із сім-карткою мобільного оператору «Mobil.cz» ( НОМЕР_6 );

-мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J6» (пароль: 8122), IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 ;

-кредитну картку «Віза» № НОМЕР_9 ,

-кредитну картку «Віза» № НОМЕР_10 .

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя Антоніна КВАША