Справа № 297/99/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000922 від 06.12.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, судимого 18.04.2022 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців,

за ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 06 грудня 2017 року близько 10 години 00 хвилин, знаходячись в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пошкодивши кріплення навішуваного замикаючого пристрою, проник до кімнати 19-20, в якій проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого, з під подушки на ліжку, діючи з прямим умислом, таємно, з корисливих мотивів, викрав грошові кошти в сумі 400 гривень, чим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму, і з викраденими коштами зник.

Продовжуючи свої незаконні дії ОСОБА_4 22 грудня 2017 року близько 08 години 00 хвилин, будучи раніше судимим, знаходячись в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пошкодивши кріплення навішуваного замикаючого пристрою, проник до кімнати 19-20, де проживає потерпіла ОСОБА_5 , після чого, з вищевказаної кімнати, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав мультимедійну систему марки «SVEN VS-1820» чорного кольору, вартість якої відповідно до висновку експерта від 27.12.2017 року, становить 844 гривень 35 копійок, чим самим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснивши, що відшкодував потерпілій ОСОБА_5 завдані матеріальні збитки, а саме повернув грошові кошти. У вчиненому кримінальному правопорушенні щиро розкаявся, обіцяв в майбутньому більше не вчиняти кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі, претензій до обвинуваченого не має (том 2 а.с. 196).

У розумінні вимог ст.ст. 52, 53 КПК України, участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив усне клопотання про відмову від захисту обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 та не ставив перед судом питання щодо його бажання мати іншого захисника на час розгляду даного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні висловив думку щодо засудження своєї поведінки та обіцяв у майбутньому не вчиняти кримінальних правопорушень.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України слід визнати його щире каяття.

Як особа ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно (том 1 а.с. 14).

Згідно довідки Обласної психіатричної лікарні м. Берегово №899/2017 від 13.12.2017 року ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра диспансерного відділення ОПЛ м. Берегово не перебуває (том 1 а.с. 102).

Згідно довідки Берегівської центральної районної лікарні Берегівської районної державної адміністрації №385/01-16 від 21.12.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря нарколога поліклініки не перебуває (том 1 а.с. 90).

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлені.

Крім цього, суд констатує, що ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 16 травня 2022 року вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2018 року по даному кримінальному провадженні скасовано. Одним із пунктів, на які слід звернути увагу суду першої інстанції при новому розгляді даного кримінального провадження було вказано про вирішення питання зарахування до строку відбутого обвинуваченим ОСОБА_4 покарання період перебування під вартою, і зокрема з огляду на положення ч. 5 ст. 72 КК України.

Так, судом встановлено, що ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2016 року зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2015 року, строк попереднього ув`язнення з 20.08.2015 року по 01.01.2016 року, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом також встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Положеннями ст. 50 КК України, визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В судових дебатах прокурор просив призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді трьох років восьми місяців позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень приєднати за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2022 року один місяць позбавлення волі та призначити остаточне покарання у виді трьох років дев`яти місяців позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах не заперечив щодо призначення такого покарання, за вчинений ним злочин.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України доведена повністю.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року визначено, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, врахувавши особу винного, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обставини, що обвинувачений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про його небажання приносити користь суспільству, був неодноразово засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, за які відбуває покарання у виді позбавлення волі реально, та які не відбув, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі та за правилами ст.ст. 70 та 71 КК України, а саме повністю зарахувати відбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2022 року та частково приєднати невідбуте покарання за вказаним вироком до призначеного за цим вироком покарання.

Суд вважає, що таке основне покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Речові докази:

-грошові кошти в сумі 400 гривень, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , слід повернути потерпілій ОСОБА_5 як власниці;

-акустичну систему та коробку від неї марки «SVEN VS-1820» чорного кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, слід повернути ОСОБА_5 як власниці;

-пласку викрутку з полімерною ручкою світло-синього кольору, металеві кусачки та металеву пластину прямокутної форми, яка складається з двох частин з`єднаних між собою шарнірним з`єднанням, які зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, слід знищити;

скасувавши арешт накладений ухвалами слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.12.2017 року та 27.12.2017 року;

-два мобільні телефони, а саме один телефон марки «NOKIA №9» чорного кольору, номер ІМЕІ невідомий, та один телефон марки «THL №85» білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, слід повернути обвинуваченому ОСОБА_4 як власнику;

-оптичний диск формату DVD-R з написом 4.7GB, на якому розміщено два відеофайли, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, слід зберігати при матеріалах провадження протягом усього часу його зберігання.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи відсутні.

Викривач у кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 повністю зарахувати відбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2022 року, а саме з 29 січня 2021 року.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_4 частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2022 року, строком 1 (один) місяць і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

Речові докази:

-грошові кошти в сумі 400 гривень, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 повернути потерпілій ОСОБА_5 як власниці;

-акустичну систему та коробку від неї марки «SVEN VS-1820» чорного кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області повернути ОСОБА_5 як власниці;

-пласку викрутку з полімерною ручкою світло-синього кольору, металеві кусачки та металеву пластину прямокутної форми, яка складається з двох частин з`єднаних між собою шарнірним з`єднанням, які зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити;

скасувавши арешт накладений ухвалами слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.12.2017 року та 27.12.2017 року;

-два мобільні телефони, а саме один телефон марки «NOKIA №9» чорного кольору, номер ІМЕІ невідомий, та один телефон марки «THL №85» білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, які зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути обвинуваченому ОСОБА_4 як власнику;

-оптичний диск формату DVD-R з написом 4.7GB, на якому розміщено два відеофайли, який зберігається при матеріалах кримінального провадження зберігати при матеріалах провадження протягом усього часу його зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН