Справа № 203/1627/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, подана в порядку ч.1 ст.303 КПК України, в якій скаржник посилався на те, що в рамках кримінального провадження №0000114, досудове розслідування у якому проводиться СУ ГУНП в Дніпропетровській області, 14.01.2023 року було проведено обшук транспортного засобу «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , власником та користувачем якого є ОСОБА_4 . Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.02.2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на вказаний транспортний засіб. 14.03.2023 року та 20.03.2023 року Дніпровським апеляційним судом було розглянуто апеляційні скарги прокурора, в задоволенні яких було відмовлено. Таким чином, законних підстав утримувати належне скаржнику майно в рамках кримінального провадження не має. 23.03.2023 року до слідчого було направлено вимогу про повернення вилученого майна, на що було отримано усну негативну відповідь, а письмової відповіді не отримано взагалі. Посилаючись на вказані обставини заявник у поданій скарзі просив визнати бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна протиправною та зобов`язати слідчого негайно повернути вилучений під час обшуку транспортний засіб.

В призначене судове засідання скаржник не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності та задовольнити останню.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

В зв`язку з цим, враховуючи положення ч.6 ст.9, ст.28 КПК України, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дану скаргу без участі скаржника.

Також слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого, неявка якого в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги за його відсутності.

Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.169 КПК України визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно ч.ч.1,2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При цьому, згідно ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Під час розгляду скарги встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000114.

В рамках останнього, 14.01.2023 року було проведено санкціонований обшук транспортного засобу «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , в ході якого було вилучено вказаний транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.02.2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на вказаний транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14.03.2023 року за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу слідчого судді від 02.02.2023 року останню було залишено без змін.

При цьому, апеляційний суд в своїй ухвалі від 14.03.2023 року погодився із мотивами, наведеними в ухвалі слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не надано доказів тому, що відповідне майно має відношення до кримінального провадження та особі, який воно належить та у якої його було вилучено, повідомлено про підозру у кримінальному провадженні. Також не доведено, що вилучений автомобіль відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України, а визнання його речовим доказом за постановою слідчого не є само по собі доказом того, що воно дійсно відповідає таким критеріям. Крім того, було зазначено, що в ухвалі слідчого судді від 28.12.2022 року про надання дозволу на проведення обшуку цього транспортного засобу не надавався дозвіл на вилучення цього транспортного засобу, ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а тому їх вилучення виходить за регламентовані межі ухвали про обшук, в зв`язку з чим вони підлягають поверненню власнику.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин та наведених вище положень КПК України, транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, є тимчасово вилученим майном, а враховуючи, що в арешті останнього ухвалою слідчого судді, яка набрала законної сили, було відмовлено, останні підлягали поверненню власнику майна.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки до теперішнього часу вилучене під час обшуку майно його власнику не повернуто, відповідна заява залишена слідчим без реагування, слідчий суддя приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення скарги, зобов`язавши старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , або іншого уповноваженого слідчого, що входить до складу слідчого групи у кримінальному провадженні №0000114 негайно повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час проведеного 14.01.2023 року обшуку майно, а саме: транспортний засіб «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Поряд з цим, слід відмовити в задоволенні скарги в частині визнання протиправною бездіяльності слідчого щодо не повернення майна, оскільки таки вимоги не узгоджуються із положеннями ч.2 ст.307 КПК України, якою визначено виключний перелік ухвал, які можуть бути постановлені слідчим суддею за наслідками розгляду скарги та якими є ухвали про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167-169,170-173,234,236,303,306,307 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення майна задовольнити частково.

Зобов`язати старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , або іншого уповноваженого слідчого, що входить до складу слідчого групи у кримінальному провадженні №0000114 негайно повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час проведеного 14 січня 2023 року обшуку майно, а саме: транспортний засіб «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1