Справа № 944/5341/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/598/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 09 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 , -

встановила:

вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 КК України та ч.2 ст.190 КК України, та призначено покарання:

за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок;

за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Згідно вироку, ОСОБА_6 звернулася в управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, із відміткою «допомога на догляд (щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним)» зокрема, догляд за ОСОБА_9 , який згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу № 827162 від 21.10.2011 потребує постійного стороннього догляду, оскільки обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності до спілкування та здатності контролювати свою поведінку.

За результатами розгляду вказаної заяви рішенням управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА ОСОБА_6 призначено зазначену допомогу та письмово ознайомлено її, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, компенсації та пільг, вона зобов`язана повідомити органи праці та соціального захисту населення.

Однак, ОСОБА_6 в порушення вимог абзацу 3 пункту 8 постанови КМ України № 1192 від 02.08.2000 Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на неї покладено обов`язки постійного догляду за ОСОБА_9 , який обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності до спілкування та здатності контролювати свою поведінку, за виконання яких їй виплачується відповідна допомога, 29.08.2017, не повідомивши про це управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА, що було б підставою для припинення виплати допомоги, перетнула державний кордон України в напрямку Республіки Польща, де перебувала по 13.09.2017, а відповідно не виконувала покладених на неї обов`язків по догляду, внаслідок чого заволоділа бюджетними коштами управління праці та соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації в розмірі 860,89 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайством), тобто у вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_6 в порушення вимог абзацу 3 пункту 8 постанови КМ України № 1192 від 02.08.2000 Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на неї покладено обов`язки постійного догляду за ОСОБА_9 , який обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності до спілкування та здатності контролювати свою поведінку, за виконання яких їй виплачується відповідна допомога, повторно, 08.11.2017, не повідомивши про це управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА, що було б підставою для припинення виплати допомоги, перетнула державний кордон України в напрямку Республіки Польща, де перебувала по 04.12.2017, а відповідно не виконувала покладених на неї обов`язків по догляду, внаслідок чого заволоділа бюджетними коштами управління праці та соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації в розмірі 1464,42 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайством), вчиненим повторно, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_6 в порушення вимог абзацу 3 пункту 8 постанови КМ України № 1192 від 02.08.2000 Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на неї покладено обов`язки постійного догляду за ОСОБА_9 , який обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності до спілкування та здатності контролювати свою поведінку, за виконання яких їй виплачується відповідна допомога, повторно, 24.10.2018, не повідомивши про це управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА, що було б підставою для припинення виплати допомоги, перетнула державний кордон України в напрямку Республіки Польща, де перебувала по 29.11.2018, а відповідно не виконувала покладених на неї обов`язків по догляду, внаслідок чого заволоділа бюджетними коштами управління праці та соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації в розмірі 2176,35 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайством), вчиненим повторно, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_6 в порушення вимог абзацу 3 пункту 8 постанови КМ України № 1192 від 02.08.2000 Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на неї покладено обов`язки постійного догляду за ОСОБА_9 , який обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності до спілкування та здатності контролювати свою поведінку, за виконання яких їй виплачується відповідна допомога, повторно, 22.06.2019, не повідомивши про це управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА, що було б підставою для припинення виплати допомоги, перетнула державний кордон України в напрямку Республіки Польща, де перебувала по 02.07.2019, а відповідно не виконувала покладених на неї обов`язків по догляду, внаслідок чого заволоділа бюджетними коштами управління праці та соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації в розмірі 680, 80 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайством), вчиненим повторно, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_6 в порушення вимог абзацу 3 пункту 8 постанови КМ України № 1192 від 02.08.2000 Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на неї покладено обов`язки постійного догляду за ОСОБА_9 , який обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, здатності до спілкування та здатності контролювати свою поведінку, за виконання яких їй виплачується відповідна допомога, повторно, 27.10.2019, не повідомивши про це управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА, що було б підставою для припинення виплати допомоги, перетнула державний кордон України в напрямку Республіки Польща, де перебувала по 28.11.2019, а відповідно не виконувала покладених на неї обов`язків по догляду, внаслідок чого заволоділа бюджетними коштами управління праці та соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації в розмірі 2119,19 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайством), вчиненим повторно, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

На вирок суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просить вирок Яворівського районного суду від 09.05.2023 стосовно ОСОБА_6 змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_6 звільненою на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 190 КК України, у виді 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн., у зв`язку із закінченням строків давності. Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Виключити із резолютивної частини вироку положення про призначення покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції на час вчинення) відносилось до злочинів невеликої тяжкості, а на час ухвалення вироку - до кримінальних проступків.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, строк давності становить 3 роки.

Аналогічний строк давності встановлено і редакцією п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України на час ухвалення вироку.

Відтак строк давності вчиненого ОСОБА_6 13.09.2017 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, станом на час ухвалення 09.05.2023 Яворівським районним судом вироку минув та обвинувачена підлягала звільненню від кримінальної відповідальності чи від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Апелянт наголошує, що право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до положень кримінального та кримінального процесуального законів ОСОБА_6 не роз`яснювалось, її позицію щодо можливості такого звільнення не з`ясовано. У разі відсутності згоди обвинуваченої на застосування звільнення, суд при винесенні вироку мав прийняти рішення про звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 190 КК України, згідно з положеннями ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вказує, що суд першої інстанції, належним чином не перевірив наявність підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності чи покарання у зв`язку із закінченням строків давності, внаслідок чого допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та не застосував норми закону України про кримінальну відповідальність, які підлягали застосуванню.

В судове засідання з`явився прокурор, інші учасники кримінального провадження не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце його проведення. Обвинувачена ОСОБА_6 подала заяву про проведення розгляду справи без її участі. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які не з`явились до суду.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції на час ухвалення вироку) передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції на час вчинення) відносилось до злочинів невеликої тяжкості, а на час ухвалення вироку - до кримінальних проступків.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, строк давності становить 3 роки.

Аналогічний строк давності встановлено і редакцією п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України на час ухвалення вироку, а саме, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України (у редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Приписами ч. 5 ст. 74 КК України передбачено, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України вчинено 19.09.2017 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку) на день розгляду судом апеляційної інстанції оскарженого вироку, минуло більше 3 років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до відповідальності обвинуваченої за ч. 1 ст. 190 КК України, передбачений ст. 49 КК України.

ОСОБА_6 не зверталась з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Згідно з ч.8 ст.284 КПК України звільнення особи від кримінальної відповідальності можливо тільки за її згодою та на підставі відповідного клопотання.

За відсутності відповідного клопотання, а також згоди обвинуваченого на застосування щодо нього положень ст.49 КК України суд вправі звільнити особу лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

У кримінальних провадженнях № 463/5277/16-к, № 729/1480/13-к Верховний Суд, відповідно у постановах від 20 березня 2018 року та 10 квітня 2018 року зазначав, що для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України необхідна згода обвинуваченого на це, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

Приймаючи до уваги той факт, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відноситься до кримінальних проступків, з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок Яворівського районного суду Львівської області від 09 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 слід змінити. На підставі ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України. Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Виключити із резолютивної частини вироку положення про призначення покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України. У решті вирок залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 09 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 змінити.

На підставі ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Виключити із резолютивної частини вироку положення про призначення покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4