Провадження № 1-кс/761/101/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого ДБР ОСОБА_5 від 22.09.2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 від 25.09.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.3 ст.171, ч.3 ст.365 КК України,

ВСТАНОВИВ :

У провадження слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого ДБР ОСОБА_5 від 22.09.2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 від 25.09.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.3 ст.171, ч.3 ст.365 КК України.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає про те, що ГСУ ДБР проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000602 від 25.09.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.3 ст.171, ч.3 ст.365 КК України. Відомості про вказані правопорушення (проведення незаконного обшуку у будівлі Національного центру Народної культури «Музей Гончара», також за фактом перешкоджання професійній діяльності журналістів та перевищення своїх повноважень посадовими особами ГСУ ДБР та Офісу Генерального прокурора), були внесені на підставі ухвал слідчих суддів, та в подальшому об`єднані в одне провадження.

Слідчим ДБР ОСОБА_5 було винесено постанову від 22.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000602 від 25.09.2020. Адвокат вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є незаконною, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчий посилається на нічим не підтверджені обставини, а саме, що у приміщеннях Національного центру Народної культури «Музей Гончара» нібито проведено огляд публічного місця, хоча насправді проводився обшук без дозволу слідчого судді, який в подальшому не легалізований, арешт на вилучене в ході цього обшуку майно не накладено.

Окрім цього, стороною захисту слідчому неодноразово подавались клопотання в порядку ст.220 КПК України, які частково розглянуті. В подальшому, бездіяльність слідчого щодо нерозгляду поданих клопотань та необґрунтовані постанови про відмову оскаржено до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України.

Також, вказує на те, що слідчим суддею вже скасовувалась раніше винесена постанова про закриття кримінального провадження, оскільки слідчим не з`ясовано в повному обсязі усі фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які зазначені у заявах адвокатів.

В зв`язку з викладеним, просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Представник скаржника про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність скаржника.

Слідчий ДБР ОСОБА_5 викликався в судове засідання, однак неодноразово не з`явився, направив на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000602, додатково в супровідному листі зазначив про розгляд справи у його відсутність та просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки оскаржувана постанова про закриття є законною та обґрунтованою.

У відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, матеріали кримінального провадження №0000602, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Державним бюро розслідувань здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000602 від 25.09.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.3 ст.171, ч.3 ст.365 КК України.

Відповідно до постанови слідчого ОСОБА_5 від 22.09.2022 року вищевказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.2, ст.284 КПК України).

У відповідності до вимог ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

З матеріалів вбачається, що слідчий при винесенні оскаржуваної постанови, не встановив усіх фактичних обставин, не вжив всіх заходів для їх належного встановлення, так само не дотримався вимог ст.9 КПК України, оскільки зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.3 ст.171, ч.3 ст.365 КК України.

Так, з матеріалів скарги з додатками, матеріалів кримінального провадження №0000602, наявних у розпорядженні слідчого судді, вбачається, що під час проведення перевірки обставин, не проведено всіх необхідних слідчих/процесуальних дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі.

Зокрема, в постанові слідчого є посилання на допит як свідка слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_6 , який в ході допиту зазначив, що є старшим групи слідчих у кримінальному провадженні №0000307 від 19.02.2020, в рамках якого проводився огляд за правилами обшуку Національного центру культури «Музей Івана Гончара», за результатами слідчої дії нічого не вилучалось (протокол допиту свідка від 16.11.2020), на допит свідка ОСОБА_7 , який зазначає, що ним 27.05.2020 подано з метою збереження речових доказів до суду погоджене з Генеральним прокурором у відповідності до ст.482-2 КПК України клопотання про накладення арешту на вилучене майно. Також, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду про накладення арешту на майно, в якій зазначено, що до суду окрім іншого надані дані про опис речей та документів, вилучених під час проведення невідкладного огляду.

Тобто, постанова слідчого містить протирічиві дані (вилучено майно чи ні, накладено на нього арешт чи ні), посилання на докази є неконкретними.

Крім того, постанова містить протиріччя щодо підстав для закриття кримінального провадження, зокрема: при обґрунтуванні необхідності закриття кримінального провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.171 КК України, зазначає про відсутність доказів, які б свідчили про вчинення вказаного кримінального правопорушення, при цьому закриває кримінальне провадження за відсутністю складу злочинів.

Так, з матеріалів вбачається, що слідчим вжиті наступні дії, а саме: допитано як потерпілу ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , долучені документи, зокрема процесуальні рішення слідчих суддів.

В той же час, у наданих матеріалах кримінального провадження наявна ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2021 року, відповідно до якої задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором, та продовжено строк досудового розслідування, з якої вбачається необхідність проведення значного обсягу слідчих та процесуальних дій /т.4 а.с.11-13/. Крім того, наявна постанова прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 13.05.22 про скасування постанови слідчого ДБР про закриття кримінального провадження /т.4 а.с.51-52/. При цьому, у матеріалах кримінального провадження, наданих слідчому судді, після винесення прокурором вказаної постанови, жодних слідчих /процесуальних/ дій вчинено не було, та 22 вересня 2022 року старшим слідчим ДБР ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000602 від 25.09.2020.

Тобто, під час досудового розслідування не проведено допиту всіх осіб, показання яких можуть мати значення для з`ясування всіх обставин справи, на яких вказував скаржник у заяві про кримінальне правопорушення, та щодо допиту яких наявні вказівки прокурора. При цьому, не допитавши вказаних осіб, слідчий виніс оскаржувану постанову, не встановивши усіх фактичних обставин, не вжив всіх заходів для їх належного встановлення, так само не дотримався вимог ст.9 КПК України, оскільки зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу злочинів, а також не надав вичерпні відповіді згідно повідомлення про кримінальне правопорушення, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається скаржник.

Отже, дослідивши матеріали скарги з додатками, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування не вжито всіх можливих передбачених законом заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законного процесуального рішення.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження №0000602, з урахуванням вищенаведеного, дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою, доводи скарги не спростовані слідчим в суді, у зв`язку з чим постанова слідчого підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 9, 26, 91, 92, 93, 110, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 22 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 від 25.09.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.3 ст.171, ч.3 ст.365 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя