Справа №295/9950/23
УХВАЛА

Іменем України

26.07.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

подане старшим слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні №0002105 від 09.07.2023,

відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працює, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів.

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 08.07.2023, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 перебував разом із ОСОБА_7 та іншими знайомими особами за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 4, за приміщенням магазину "Їжачок", де розпивали алкогольні напої.

В цей же день, приблизно о 20 годині 30 хвилин, перебуваючи на тому ж місці, у ОСОБА_5 виник конфлікт із оточуючими його особами, тому, задля врегулювання виниклого конфлікту та з метою уникнення бійки ОСОБА_5 з будь-ким із присутніх поряд осіб, ОСОБА_7 відвела останнього в сторону будинку №6, розташованого по вул. Домбровського м. Житомира , до баків для збирання сміття. В подальшому, перебуваючи біля сміттєвих баків, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення майна, що належить ОСОБА_7 , поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, з метою заволодіння майном ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, маючи на меті подолати волю потерпілої до опору і заволодіти її ланцюжком з підвіскою, виготовлених із золота, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я, яке виразилось у застосуванні фізичної сили, затиснув руки ОСОБА_7 до її тулубу та різко зірвав з її шиї ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби якірного плетення, довжиною 40 см з вагою 3.44 г, вартістю 9894 грн 37 коп, з підвіскою, виготовленою із золота 585 проби у вигляді логотипу бренду «Coco Chanel» з вагою 1, 41 г, вартістю 4156 грн 45 коп.

Продовжуючи реалізацію виниклого умислу, спрямованого на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 , поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я останньої, переслідуючи мету незаконної наживи, ОСОБА_5 вчинив спробу вирвати з рук ОСОБА_7 належну їй сумку з майном, що в ній знаходилося, однак остання вчинила супротив злочинним діям останнього. Не припиняючи свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , висловлюючи погрози фізичним насильством, наказав віддати йому належні ОСОБА_7 грошові кошти, які знаходились в її сумці. Сприймаючи погрози реально, побоюючись за своє здоров`я, ОСОБА_7 дістала зі своєї сумки грошові кошти в сумі 1000 гривень і віддала ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, повторно, відкрито викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , чим завдав останній майнової шкоди на суму 15 050 гривень 82 копійки.

Отже, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 08.07.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 09.07.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 10.07.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_7 09.07.2023; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_7 13.07.2023; протоколом огляду місця події від 09.07.2023; протоколом обшуку 09.07.2023; протоколом огляду предмету за участі потерпілої ОСОБА_7 від 12.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.07.2023; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 18.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.07.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 сторона обвинувачення вказує про наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, неодружений, не має на утриманні дітей, що свідчить про відсутність факторів та обставин, які могли б стримувати підозрюваного від переховування від органів досудового розслідування за межами міста Житомира або області. Також усвідомлення того, що санкція інкримінованих підозрюваному злочинів передбачає відповідальність у вигляді виключно позбавлення волі на строк від 7 до 10 років та він може бути засудженим до реальної міри покарання, з метою уникнення покарання та відповідальності ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

У клопотанні вказано, що не виключається і вплив з боку ОСОБА_5 на учасників кримінального провадження, а саме: потерпілих та свідків, місце проживання деяких йому відоме, так яка вони є його знайомими, тому підозрюваний може незаконно впливати на них шляхом їх переконання, залякування чи схиляння до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, зокрема: 27.03.2018 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисні корисливі злочини.

ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, а також факторів та обставин, які могли б стримувати підозрюваного від вчинення нових кримінальних правопорушень. Більше того, характер вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, інкримінованих ОСОБА_5 , може свідчити про те, що вчинення цих кримінальних правопорушень є способом отримання джерел доходів для прожиття підозрюваного.

За віком ОСОБА_5 не є особою пенсійного віку, за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, не навчається, не працює.

Сторона обвинувачення вважає, що з метою запобігання вищевказаних ризиків, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, неможливо застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні вказав, що вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнає та розкаюється, браслет повернув. Був у стані алкогольного сп`яніння і трохи не розумів значення своїх дій. Просив застосувати домашній арешт у нічний час доби. Вказав, що працює та має дружину, злочинів більше вчиняти не буде.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Вказав, що підозрюваний від органу досудового розслідування не переховується, до слідчого завжди з`являється. Підозрюваний викрадене повернув, вину визнає, зі слідством співпрацює, тому немає сенсу вливати на свідків. Вважає, що заявлені слідчим ризики не підтверджені, а належна процесуальна поведінка може бути забезпечена більш м`яким запобіжним заходом. Просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0002105від 09.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, яке 21.07.2023 вручено підозрюваному під підпис.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, отже ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

На переконання слідчого судді, слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Підозрюваний у судовому засідання посилався на те, що він працевлаштований та має дружину, однак зазначені обставини жодними доказами не підтверджені, тому не можуть бути прийняті до уваги слідчим суддею.

З огляду на суворість передбаченого покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, відсутність стійких соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду вбачається слідчому судді обґрунтованим.

Також ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного із застосуванням фізичного насильства, та відповідно до змісту клопотання, йому відоме місце проживання потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, отже посилання слідчого на наявність ризику незаконного впливу на потерпілого, та свідка у цьому ж кримінальному провадженні вбачається обґрунтованим.

Доводи клопотання про наявність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення також слідчий суддя вважає обґрунтованим, зважаючи на те, що підозрюваний раніше вчиняв корисливі злочини, однак на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення корисливого характеру. Також слідчим суддею враховуються обставини та спосіб вчинення даного злочину, який інкримінований підозрюваному, що свідчить про його схильність до антисоціальної поведінки.

Таким чином, оцінивши в сукупності додані до клопотання докази, за наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними і такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а тому подане клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню в повному обсязі.

З огляду на те, що інкримінований підозрюваному злочин вчинений із застосуванням насильства, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави слідчим суддею не застосовується.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.09.2023 включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали - до 22.09.2023 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 17-00 год 31.07.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1