Справа № 185/3985/23
Провадження № 1-кп/185/596/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2023 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Читинської області Російської Федерації, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого ПП « ОСОБА_6 », неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -
Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.
ОСОБА_4 , 17.08.2016 року приблизно о 16.30 год. прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де залишив у підсобному приміщенні на території зазначеного домоволодіння дві гранати РГД-5 і два запали до них, з метою їх подальшого збуту, через ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Того ж дня, 17.08.2016 року приблизно о 18.36 год., ОСОБА_7 матеріали стосовно якої, виділені в окреме провадження, збула ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (особам з вигаданими анкетними даними), дві гранати РГД-5 та два запали до них, за що отримала грошові кошти в сумі 3000 грн.
Частину грошових коштів отриманих від продажу двох гранат РГД-5 та запалів до них, в сумі 2000 грн. ОСОБА_7 того ж дня, особисто передала ОСОБА_4 . Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями передав для подальшого збуту, тим самим збув, через посередника дві гранати РГД-5 і два запала до них, які згідно з висновком судової вибухотехнічної експертизи є двома корпусами ручних гранат РГД-5 та двома уніфікованими запалами ручних гранат модернізованими УЗРГМ. Корпуси гранат РГД-5 без запалів (засобів підриву) є зарядами вибухової речовини (тротилу) у міцному корпусі. Запали УЗРГМ належать до засобів підриву. Корпуси гранат РГД-5 (заряди вибухової речовини в корпусі), споряджені запалами УЗРГМ (засобами підриву), складають гранати РГД-5, які належать до категорії бойових припасів.
Дії ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, як збут боєприпасів без передбаченого законом дозволу.
16 березня 2023 року, під час досудового розслідування, між прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова - ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності адвоката останнього, була укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 472 КПК України.
Зазначена угода була надана суду з клопотанням про її затвердження.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, також сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком три роки, зі звільненням на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбуття призначеного за цим вироком покарання з іспитовим терміном.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим…
У відповідності до ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі пред`явлених підозри та обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні мав аналогічну позицію, та клопотав затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки угода повністю відповідає вимогам закону.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає санкції ч. 1 ст. 263 КК України.
Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, який повністю визнав свою провину у скоєному злочині, суд вважає, що є всі підстави для затвердження даної угоди від 16 березня 2023 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 березня 2023 року, що була укладена між прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавленням волі строком два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у виді позбавленням волі строком два роки, з іспитовим терміном один рік.
Зобов`язати ОСОБА_4 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

СУДДЯ ОСОБА_10 .