печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

29.06.2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи означене клопотання слідчий вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000522 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

08.06.2023 слідчим у кримінальному провадженні - старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, вручено повідомення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Маріуполя Донецької області, громадянин України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку ОСОБА_6 відсутні.

Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України опубліковані на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 117 від 13 червня 2023 р.

23 лютого 2022 р. керівники підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України Донецької та Луганської областей, звернулися до Президента Російської Федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними збройної агресії «українського режиму проти населення» так званих Донецької та Луганської народних республік.

24 лютого 2022 р. о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про своє рішення почати спеціальну воєнну операцію в Україні.

Цього ж дня збройні формування Російської Федерації (далі - ЗФ РФ), які діяли за наказом політичного і військового керівництва РФ і ЗФ РФ, здійснили широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 р.

У зв`язку з широкомасштабним вторгненням ЗФ РФ на територію України 24.02.2022 в місті Маріуполі та Маріупольському районі Донецької області велись активні бойові дії, які тривали до 05 березня 2022 р. З указаного дня місто Маріуполь та весь Маріупольський район Донецької області являється тимчасово окупованим. З дня окупації міста Маріуполя та Маріупольського району Донецької області органи місцевого самоврядування України, в тому числі Приморська районна адміністрація Маріупольської міської ради, припиняють виконувати свої повноваження.

У громадянина України ОСОБА_6 , який перебуваючи на тимчасово окупованій території Маріупольського району Донецької області, та не перемістився на підконтрольну органам державної влади України територію, але маючи на це змогу, виникає умисел вчинити умисні дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України шляхом здійснення колабораційної діяльності.

Маючи досвід роботи на посадах в органах місцевого самоврядування України, ОСОБА_6 , перебуваючи в тимчасово окупованому місті Маріуполі Донецької області, достовірно знаючи про утворення у 2014 році підконтрольного Російській Федерації самопроголошеного органу «Донецька народна республіка», який узурпував виконання властивих органам державної влади та органам місцевого самоврядування України функцій на тимчасово окупованій території України, у структурі якого утворили органи місцевого самоврядування, інші «муніципальні утворення» відповідно до законодавства наведеного самопроголошеного органу та Російської Федерації, у тому числі «Адміністрацію Приморського району міста Маріуполь» як виконавчо-розпорядчий орган муніципального утворення, усвідомлюючи, що названий самопроголошений орган та інші утворені в його структурі міністерства, відомства, служби, установи є незаконними органами влади та поширюють свою окупаційну владу в населених пунктах шляхом утворення територіальних органів міністерства, відомств, служб, установ, в тому числі органів місцевого самоврядування, інших «муніципальних утворень» відповідно до законодавства наведеного самопроголошеного органу та Російської Федерації, 30.11.2022 добровільно погодився обійняти посаду «керівника місцевої адміністрації (виконавчо-розпорядчого органу муніципального утворення) «Адміністрація Приморського району міста Маріуполя», яка була утворена в тимчасово окупованому місті Маріуполь Донецької області 13 травня 2022 р.

Обійнявши вищевказану посаду, ОСОБА_6 реалізує до цього часу організаційно-розпорядчі функції на засадах єдиноначальності, зокрема такі:

1) забезпечує дотримання законності, охорони, права і свободи громадян;

2) організовує та керує діяльністю адміністрації, контролює діяльність територіальних органів місцевої адміністрації;

3) за погодженням з Керівником Адміністрації Глави ДНР призначає та звільняє з посади заступників голови місцевої адміністрації;

4) у межах своєї компетенції призначає та звільняє з посади керівників структурних підрозділів та їх заступників (керівників департаментів, управлінь, відділів, комітетів, секторів, служб) міської (або в районних центрах) адміністрацій, керівників територіальних органів місцевої адміністрації, працівників адміністрації в порядку, що не суперечить чинному законодавству;

5) застосовує до вищезгаданих осіб заходи заохочення, притягує їх до дисциплінарної відповідальності;

6) у межах своєї компетенції організовує формування та затверджує місцевий бюджет та звіти про його виконання;

7) розпоряджається фінансовими ресурсами відповідно до затвердженого бюджету;

8) подає на погодження до Адміністрації Глави Донецької Народної Республіки положення про структурні підрозділи місцевої адміністрації;

9) дає подання відповідним органам про створення, реорганізацію та ліквідацію муніципальних підприємств, муніципальних організацій та установ, визначає цілі, умови та порядок їх діяльності, затверджує їх статути, здійснює контроль за їх діяльністю, затверджує пропозиції щодо оптимізації використання коштів муніципальних підприємств;

10) у межах своєї компетенції призначає та звільняє керівників комунальних (муніципальних) підприємств та установ, створених міською адміністрацією (у тому числі раніше заснованих органами місцевого самоврядування);

11) має право відповідно до чинного законодавства скасовувати акти підпорядкованих структурних підрозділів адміністрації;

12) затверджує у межах своєї компетенції міські (районні) програми та щорічно проводить оцінку ефективності їх реалізації;

13) розробляє проєкти планів, програм та представляє їх Голові Донецької Народної Республіки, Раді Міністрів Донецької Народної Республіки.

Отже, громадянин України ОСОБА_6 , обійнявши посаду керівника місцевої адміністрації (виконавчо-розпорядчого органу муніципального утворення) «Адміністрація Приморського району міста Маріуполя» в тимчасово окупованому місті Маріуполь Донецької області, своїми умисними діями вчинив колабораційну діяльність, спрямовану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України.

ОСОБА_6 з 2022 року, перебуває в тимчасово окупованому місті Маріуполі, Донецька область, до цього часу.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання наявним ризикам, оскільки при застосуванні запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, враховуючи викладені у клопотанні обставини, ОСОБА_6 не позбавляється свободи. Залишаючись на волі, ОСОБА_6 матиме змогу переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки.

Підставою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п.п. 1, 2, 3, ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечувала, просила відмовити так як, воно є необґрунтованим та безпідставним.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення захисника, вивчивши клопотання з доданими до нього документами, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження, є серед іншого забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. При чому застосування концепції належної правової процедури являє собою складну багатоелементну систему. Він включає в себе якісне законодавство з вичерпним переліком випадків обмеження прав людини та чіткими умовами таких обмежень; компетентнісну складову - діяльність суб`єктів процесуальної діяльності, яка має відповідати нормам кримінального процесуального кодексу; процедури, спрямовані на вирівняння викривлень процесу, пов`язаних з недобросовісним виконанням процедурних приписів.

Оскільки стороною захисту ставиться питання про неможливість продовження запобіжного заходу з огляду на порушення правил підсудності розгляду даного клопотання, слідчий суддя перш за все розглядає це питання.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання, а саме:

1) протокол огляду реєстру юридичних осіб Російської Федерації від 24.04.2023;

2) виписка з реєстру юридичних осіб Російської Федерації;

3) протокол огляду відомостей загальнодоступної мережі Інтернет від 01.05.2023;

4) висновок експерта № СЕ -19/111-23/22587-ФП від 26.05.2023 про проведення портретної експертизи;

5) протокол огляду відомостей загальнодоступної мережі Інтернет від 01.05.2023;

6) відповідь з Пенсійного фонду України від 28.04.2023 № 2800-050203-5/23525.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Так, згідно Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжких злочинів, та наявність ризиків, а саме, те що підозрюваний має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1