Справа № 161/3847/23
Провадження № 1-кп/161/584/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 14 червня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 07.01.2023 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцька Волинської області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, проживаючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, зокрема:

- 05.03.2014 вироком Луцького міського суду Волинської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців;

- 08.04.2014 вироком Рожищенського районного суду Волинської області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 8 місяців;

- 16.07.2019 вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту;

- 28.01.2020 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць. На підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області 17.02.2022 умовно-достроково звільнений, невідбута частина покарання 1 рік 3 місяці 10 днів,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 06 січня 2023 року близько 03 години 00 хвилин, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2738-ІХ від 07.11.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 р. №2738-IX, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом розбиття вікна, незаконно проник до салону транспортного засобу марки «Hyundai Porter» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поблизу будинку АДРЕСА_2 , та слугував сховищем, звідки повторно таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_6 електричний подовжувач довжиною 25 метрів, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/103-23/1316-ТВ від 08 лютого 2023 року становить 429 гривень 20 копійок, пластмасову ємність об`ємом 5 літрів із дизельним пальним, вартістю згідно висновку експерта №СЕ-19/103-23/1316-ТВ від 08 лютого 2023 року 269 гривень 50 копійок, бензопилу марки «RZTK» моделі «CS 5300», вартість якої згідно висновку експерта №СЕ-19/103-23/1317-ТВ від 08 лютого 2023 року становить 2407 гривень 14 копійок, кутову шліфувальну машинку марки «INTERTOOL» моделі «DT-0267» вартість якої згідно висновку експерта №СЕ-19/103-23/1317-ТВ від 08 лютого 2023 року становить 785 гривень 00 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 3 890 гривень 84 копійки.

Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у сховище, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно 06.01.2023 року розбив вікно транспортного засобу марки «Hyundai Porter», де з салону автомобіля викрав речі та предмети, зазначені в обвинувальному акті, вартість яких не оспорює. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. Завдані збитки відшкодовані частково.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, однак попередньо подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, при призначенні покарання поклався на розсуд суду.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у сховище, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, розкаявся у вчиненому, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, однак раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти власності, востаннє засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2020 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до реальної міри відбування покарання, тому в діях ОСОБА_4 вбачається систематичність вчинення даних злочинів, що безумовно свідчить про небажання стати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпечність, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК суд не вбачає, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин, будучи умовно - достроково звільненим з місць позбавлення волі протягом невідбутої частини покарання, при цьому через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про сформовану модель поведінки.

Враховуючи, що ОСОБА_4 востаннє судимий вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2020 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ухвали Маневицького районного суду від 17.02.2022 року був умовно-достроково звільнений від відбування покарання, невідбута частина покарання 1 рік 3 місяці 10 дні, протягом невідбутої частини покарання вчинив новий умисний корисливий злочин, то остаточне покарання йому необхідно призначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а скасування арешту майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2020, та остаточно визначити до відбуття ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання.

Речові докази:

спортивні штани сірого кольору марки «Lonsdale London», рюкзак сірого кольору з жовтими вставками - повернути за належністю ОСОБА_4 ;

- пластмасову ємність об`ємом 5 літрів з рідиною ззовні схожу на бензин , перехідник білого кольору повернути за належністю законному володільцю - ОСОБА_6 .

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати за проведення двох судово-товарознавчої експертизи (№СЕ-19/103-23/1316-ТВ від 08.02.2023, №СЕ-19/103-23/1317-ТВ від 08.02.2023) в загальній сумі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.01.2023 року на речі та предмети, скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1