ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/971/23 Справа № 199/9087/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001944,за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Сєверодонецьк Луганської області,

громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, або звільнити його від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, в цілому не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність своєї вини, зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі.

Вважає, що судом при призначенні покарання не враховано відсутність обтяжуючих покарання обставин, не взято до уваги те, що він у зв`язку із хворобою перебуває на лікуванні за програмою Замісна підтримувальна терапія, у межах якої тривалий час приймає ліки, наркотичних засобів в день ДТП та незадовго до цього не вживав.

Вважає, що огляд на стан сп`яніння проведено з істотним порушенням норм процесуального закону, оскільки на місці ДТП та у медичному закладі відповідні ознаки у нього не встановлювались, права та обов`язки не роз`яснювались, зі змістом акту обстеження його не було ознайомлено.

Зазначає, що судом не надано належної оцінки даним про його особу, а саме тому, що він раніше не судимий, є тимчасово переміщеною особою, має міцні соціальні зв`язки, утримує матір та тітку, що в своїй сукупності дає підстави для призначення йому покарання нижче від найнижчої межі.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вирішені питання про процесуальні витрати та долю речових доказів згідно із вимогами ст. 100 КПК України.

Обвинуваченого ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 20 жовтня 2022 приблизно о 07:10 годині, керуючи технічно справним автомобілем «Рено Логан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «УЛФ-Фінанс», рухався по вул. Дементьєва з боку вул. Вітчизняної в напрямку вул. Донецьке шосе в м. Дніпрі, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому ОСОБА_7 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху керованого автомобіля не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив контроль над керуванням, змінив напрямок свого руху ліворуч та в районі буд. № 19 по вул. Шолохова в м. Дніпрі скоїв наїзд на бордюрне каміння, після чого продовжив некерований рух, виїхав за межі проїзної частини ліворуч, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка рухалась по тротуару вул. Дементьєва в попутному з ним напрямку руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Таким чином водій ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом автомобілем «Рено Логан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.9 «а» та 12.1 Правил дорожнього руху України, при цьому порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, водієм ОСОБА_7 , знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані дії ОСОБА_10 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; потерпілу, яка вирішення апеляційної скарги залишила на розсуд суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286-1КК України та доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, за виключення посилання апелянта на неналежність доказів перебування його у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції в неоспорюваній частині не переглядаються.

Доводи обвинуваченого щодо порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 9 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стануалкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінняабо перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 п. № 1103 (з наступними змінами), проведення огляду водіїв транспортних засобів учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі, є обов`язковим.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09.11.2015 № 1452/735, у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Висновок щодо результатів медичного огляду №5009 від 12 листопада 2022 року містить категоричний висновок про те, що ОСОБА_7 20 жовтня 2022 року перебував в стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди та метадон) (т. 2 а.с. 39).

Вказаний медичний висновок є належним та допустимим доказом по справі, оскільки огляд на стан сп`яніння був проведений з дотриманням вимог закону та Інструкції, зокрема ОСОБА_7 після дорожньо-транспортної пригоди на протязі двох годин був доставлений до медичного закладу для проходження відповідного огляду. Доводи апелянта, який не заперечує, що в нього було у встановленому порядку відібрано сечу у медичному закладі, зводяться до нічим не підтверджених посилань на процедурні порушення, які не стосуються суті та змісту проведеного огляду на стан сп`яніння і не спростовують правильності його висновків.

Також приймається до уваги, що правильність отриманих у межах огляду результатів підтверджується висновком від 24.11.2022 року № 15339 судово-токсикологічної експертизи, згідно із яким згідно із яким при дослідженні зразку сечі ОСОБА_7 , відібраного о 10:30 годин 20.10.2022 року, було виявлено наркотичний засіб метадон та сильнодіючий лікарський засіб дімедрол (т. 2 а.с. 84-88), а отже вказаними доказами у сукупності поза розумним сумнівом підтверджується факт вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення у стані наркотичного сп`яніння.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченому було призначене покарання за вчинений злочин на рівні нижчої межі, передбаченої санкцією статті ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення волі на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, які зводяться до обгрунтування наявності підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче від нижчої межі, передбаченої санкцією інкримінованої статті закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів не знаходить їх обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, згідно із ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування положень ст. 69 КК України можливе за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання без реального його відбування. При цьому обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать про те, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Як вбачається з вироку, судом було обґрунтовано та з наведенням відповідного мотивування визнано наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, якими було визнане його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а інших обставин, які також можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання, та одночасно істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, по справі не встановлено.

Як було правильно з`ясовано судом першої інстанції та зазначено у вироку, відомості про особу ОСОБА_7 свідчать про неможливість виправлення його без реального відбування покарання. Колегія суддів із цим висновком погоджується з огляду на те, що кримінальне правопорушення хоча і вчинено з необережності, однак в стані наркотичного сп`яніння, що саме по собі свідчить про зухвале відношення та злочинну самовпевненість до наслідків керування транспортним засобом в такому стані. Крім того колегія суддів зважає на дані про особу обвинуваченого, який міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, завдану потерпілій шкоду не відшкодував та будь-яких заходів щодо її компенсації не здійснював.

Також матеріали справи не містять даних про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може відбувати покарання у виді позбавлення волі, таких даних не надано і стороною захисту під час апеляційного розгляду.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування з випробуванням можливо, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вказана норма є імперативною та розширеному тлумаченню не підлягає, а отже законом чітко передбачені обмеження щодо неможливості звільнення від відбування покарання з випробуванням зокрема осіб, засуджених за порушення правил безпеки дорожнього руху у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке виразилось у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Враховуючи вказані вимоги закону, беручи до уваги, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований злочин в стані наркотичного сп`яніння, звільнення останнього від призначеного покарання з випробування є неприпустимим.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про неможливість досягнення щодо ОСОБА_7 мети кримінального судочинства без реального відбування ним призначеного покарання та про відсутність підстав для призначення останньому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що наведені ним обставини та відомості про його особу у сукупності не спростовують вищенаведених висновків суду. Крім того, ці доводи не містять нових відомостей та полягають у переоцінці обставин, які були відомі суду першої інстанції, проаналізовані у вироку та дістали належну оцінку. На думку колегії суддів, ці обставини були враховані достатньою мірою при призначенні ОСОБА_7 мінімального за розміром покарання, передбаченого санкцією інкримінованої йому статті.

У зв`язку із вищенаведеним апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4