Дата документу 11.07.2023 Справа № 314/4913/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/4913/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/172/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

09 жовтня 2020 року вироком Вільнянського районного суду Запорізької області за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт (покарання відбуте повністю),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції.

Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 липня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_6 протягом строку випробування обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, просить вирок суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2020 року, більш суворим за цим вироком, остаточно призначити покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

У строк покарання зарахувати покарання, що відбуте ОСОБА_6 за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2020 року у виді 80 годин громадських робіт.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції помилково не призначив ОСОБА_6 остаточне покарання, установивши дату вчинення кримінального правопорушення в кінці травня 2020 року, та призначив ОСОБА_6 покарання без застосування ч.4 ст.70 КК України.

Крім того, судом не наведено підстав для застосування положень ст.75 КК України.

Згідно з вироком суду, в кінці травня 2020 року приблизно о 13-00 годині, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, прийшов до неогородженої території свиноферми, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , після чого, користуючись відсутністю контролю з боку власника та сторонніх осіб, прослідував до частково зруйнованої будівлі свинарника, де шляхом вільного доступу, через відсутнє скло у віконному отворі, проник до його середини та за допомогою фізичної сили рук, шляхом демонтажу з бетонних стовпів, таємно, з корисливих мотивів, викрав 6 металевих труб, довжиною по 50 см кожна, діаметром 200 мм, товщиною металу 6 мм, які за допомогою велосипеду перевіз до території свого домоволодіння.

В подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вищевказаним викраденим ним майном на власний розсуд.

Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_6 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку майна ОСОБА_11 , в результаті чого спричинив потерпілому матеріальну шкоду, згідно з висновком судового експерта № 1876 від 16 червня 2020 року на загальну суму 1127 гривень 10 копійок.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, та є обґрунтованими.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється, тому, з огляду на вимоги ч.1 ст.404 КПК України, оскаржуваний вирок суду в цій частині колегією суддів не переглядається.

Переглядаючи вирок суду в частині призначеного покарання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке законом віднесено до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше судимий. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті обвинувачення - у виді позбавлення на строк 2 роки.

Разом з цим, при призначенні покарання, на думку колегії суддів, судом не в повній мірі враховані фактичні обставини провадження, а також те, що ОСОБА_6 сприяв органу досудового розслідування та суду у встановлені обставин провадження, у наслідок чого завдана потерпілому шкода відшкодована під час досудового розслідування шляхом повернення викраденого майна, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому.

Викладені обставини, на думку колегії суддів є такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та в свою чергу є підставою для застосування положень ст.69 КК України і призначення обвинуваченому більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.185 КК України, а саме - у виді громадських робіт.

Окрім того, суд не врахував те, що вищевказане кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив наприкінці травня 2020 року, тобто до ухвалення щодо нього попереднього вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2020 року.

Тобто, остаточне покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції мав призначити відповідно до ч.4 ст.70 КК України, згідно з якою, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З врахуванням викладеного, вирок суду в частині призначеного покарання не може бути визнаний законним та обґрунтованим, тому в зазначеній частині підлягає скасуванню на підставі ст.ст. 409, 413, 420 КК України, з ухваленням нового вироку.

Відповідно до довідки про відбуття попереднього покарання від 29 грудня 2020 року ОСОБА_6 знятий з обліку Вільнянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.

Враховуючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого у сукупності, наявність вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України - у виді громадських робіт на строк 90 годин.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного попереднім вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2020 року, більш суворим - за цим вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді громадських робіт на строк 90 годин.

У строк покарання зарахувати покарання, що відбуте ОСОБА_6 за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2020 року - 80 годин громадських робіт.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України в частині призначеного останньому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, - у виді громадських робіт на строк 90 годин.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2020 року, більш суворим - за цим вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді громадських робіт на строк 90 годин.

У строк покарання зарахувати покарання, що відбуте ОСОБА_6 за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2020 року - 80 годин громадських робіт.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4