Справа № 159/2497/23 Провадження №11-кп/802/592/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2023 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ковеля Волинської області, українець, громадянин України, непрацюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 24.01.2018 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України на строк 3 (три) роки;

- 31.05.2019 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, cт,70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 17.03.2020 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, за що судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена; звільнений 13.04.2022 по відбуттю строку покарання.

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 скасовано, звільнено з під варти в залі судового засідання негайно.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_9 термін утримання під вартою з 03.05.2023 по 07.06.2023 включно.

Вироком вирішено питання про судові витрати.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він, у ніч з 22 на 23 березня 2023 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи свої дії та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, що діє на підставі Указу Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», шляхом злому навісного замка вхідних дверей, незаконно проник до будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав вживаний фотоапарат марки «Canon» моделі ds12631, вартістю 5166,67 грн. та вживаний ноутбук маки «Asus» моделі К53S, вартістю 4966,67 грн., які знаходились в тумбочці у спальній кімнаті вказаного будинку, чим ОСОБА_7 завдав майнової шкоди на загальну суму 10133,34 грн.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання із застосуванням до обвинуваченого вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Також зазначає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, не враховано зміни до ст. 75 КК України, внесені ЗУ №2617-V111 від 22.11.2018, згідно яких слово «злочину» замінено на «Кримінального правопорушення». Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 03.05.2023 по 07.06.2023.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, потерпілого, захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Що ж стосується тверджень прокурора про м`якість призначеного покарання у зв`язку із звільненням ОСОБА_9 на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання, то вони є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

При призначенні ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд першої інстанції не в повній мірі дотримав вказаних вимог закону, не врахував тяжкість скоєного злочину, особу винного та інші конкретні обставини справи.

Суд першої інстанції взагалі не навів у вироку переконливих доводів про необхідність та можливість застосування до обвинуваченого умовного засудження, а лише вказав обставини, що пом`якшують його покарання. При цьому суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений хоча визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому та добровільно відшкодував завдану шкоду, однак, має ряд не погашених та не знятих судимостей за умисні злочини різної категорії тяжкості, не працює, вчинив злочин, який, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким. Крім того, до ОСОБА_9 застосовувався інститут звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, вирок суду в частині призначення покарання та звільнення від його відбуття на підставі ст.ст. 75, 76 КК України не можна визнати законним та обґрунтованим, внаслідок його м`якості, а тому скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав: визнання вини, щире каяття, та добровільне відшкодування завданої шкоди, з чим погоджується і апеляційний суд.

Обтяжуючих обставин, які передбачені ст.67 КК України, не встановлено.

Сукупність обставин, що пом`якшують покарання, на думку апеляційного суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого і дає підстави для застосування ст.69 КК України та призначення покарання, яке не передбачено в санкції ч.4 ст.185 КК України, а саме, у виді арешту на строк 6 місяців.

Апеляційний суд враховує, що позиція потерпілого у судовому засіданні щодо обрання заходу примусу не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

На думку суду, саме таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим ОСОБА_9 , так і іншими особами.

В решті вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2023 року відносно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ст. 72 КК України в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 з 03.05.2023 по 07.06.2023, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день арешту.

В решті вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий

Судді