Ухвала

іменем України

04 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 732/257/23

провадження № 51-5231 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 31 липня 2023 року,

встановив:

За вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2023 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, визнано винуватим та засуджено за частиною 2 статті 369 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі штрафом у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент ухвалення вироку складає 8500 грн, та штрафом у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент ухвалення вироку складає 17 000 грн.

Відповідно до частини 3 статті 72 КК покарання, призначене ОСОБА_4 за частиною 2 статті 369 КК за цим вироком, та покарання, невідбуте за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2022 року, постановлено виконувати самостійно.

Згідно з вказаним вироком ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи засудженим вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2022 року за частиною 1 статті 369 КК до сплати штрафу в розмірі 17 000 грн, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.

Так, 14 лютого 2023 року близько о 18:00 ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на передньому пасажирському сидінні в салоні службового автомобіля Національної поліції України марки «Тоуоtа» моделі «Рrius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на автодорозі Городня-Хоробичі-Ільмівка, біля двору будинку АДРЕСА_2 , будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_6 є представником влади та службовою особою правоохоронного органу, діючи умисно та повторно, в своїх інтересах, шляхом усного висловлювання намірів надати неправомірну вигоду шляхом перерахування на банківську карту, здійснив пропозицію неправомірної вигоди ОСОБА_6 у сумі 10 000 грн за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 31 липня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2023 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.

У касаційній скарзі захисник просить змінити вказані судові рішення щодо ОСОБА_4 та призначити останньому покарання із застосування положень статті 75 КК. Посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не в повній мірі враховано те, що засуджений надавав органам досудового розслідування допомогу в розкритті кримінального правопорушення, не відмовився від надання показань, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та повністю визнав свою вину.

Крім того, вказує на те, що причиною вчинення ОСОБА_4 злочину був стан алкогольного сп`яніння, при цьому, тяжких наслідків від кримінального правопорушення не настало, а засуджений зробив лише незаконну пропозицію, яку не мав наміру реально виконувати, оскільки таких коштів не мав. Також, зазначає про те, що його підзахисний раніше притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, однак, покарання за кримінальне правопорушення не відбув, оскільки не має коштів для сплати штрафу, а тому звертався до суду з відповідним клопотанням про відстрочку сплати штрафу.

Також, посилається на те, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, є особою похилого віку, не працює через відсутність роботи, перебивається тимчасовими заробітками, на обліку в районному центрі зайнятості не перебуває, проживає зі своєю дружиною, яка також має похилий вік, хворіє, потребує догляду, і такий догляд за нею здійснює саме засуджений.

Вважає, що висновок органу пробації про можливість виправлення засудженого в умовах позбавлення волі, є необ`єктивним, оскільки не базується на всіх даних про особу засудженого.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення засудженим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 369 КК, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі захисником не оспорюються та не заперечуються.

Доводи захисника про невідповідність призначеного засудженому покарання через суворість та можливості призначення останньому покарання із застосуванням статті 75 КК є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до статті 65 КК при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з статтею 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи засудженому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі штрафом у розмірі 8500 грн та штрафом у розмірі 17 000 грн, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином, конкретні обставини справи, особу засудженого, а саме: його вік, сімейний стан, стан здоров`я та ту обставину, що він притягувався до адміністративної відповідальності, раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку в центрі зайнятості, як безробітний, не перебуває, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Місцевий суд зважив і на обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття, а також на обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, за наявності обставини, яка пом`якшує покарання, враховуючи вік засудженого та його позитивні характеристики, районний суд вважав за необхідне призначити останньому покарання в мінімальних межах санкції статті, яка передбачає покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення.

При цьому, суд звернув увагу на те, що відповідно до положень статей 69, 75 КК, він позбавлений можливості призначити засудженому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, або звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, оскільки застосування цих статей неможливо у випадках, коли особа засуджена за корупційне кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції, дійшов висновку про те, що доводи захисника про необхідність призначення засудженому покарання із застосуванням статті 75 КК, є необґрунтованими, оскільки вказана норма закону містить пряму заборону на застосовування звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження особи за вчинення корупційного кримінального правопорушення.

Також, суд апеляційної інстанції не вбачав підстав для визнання обставиною, яка пом`якшує покарання засудженому, активне сприяння в розкритті злочину.

Так, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, щодо призначення засудженому мінімального покарання в межах санкції частини 2 статті 369 КК, а саме позбавлення волі на строк 3 роки зі штрафом у розмірі 8500 грн та штрафом у розмірі 17 000 грн, у колегії суддів також сумнівів не викликає, оскількипід час призначення покарання були враховані та оцінені обставини, які є необхідними для призначення покарання.

При тому, що врахуванню підлягають обставини у їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це просить захисник.

Відповідно до частини 1 статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

При перевірці оскаржуваних рішень, судом касаційної інстанції не встановлено обставин, які би вказували про явну несправедливість і суворість покарання, призначеного засудженому, в зв`язку з чим доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги захисника щодо застосування до засудженого положень статті 75 КК, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 369 КК, згідно з приміткою до статті 45 КК, є корупційним кримінальним правопорушенням. При цьому, застосування положення статті 75 КК неможливо у випадках, коли особа засуджена за корупційне кримінальне правопорушення, як про це правильно вказували суди першої та апеляційної інстанцій у своїх рішеннях.

Ухвала ж суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КПК.

Таким чином, Суд дійшов висновку, що з касаційної скарги захисника та наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення.

Зважаючи на викладене, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити захиснику засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргоюна вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 31 липня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3