Справа № 567/1199/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 м.Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в режимі відеоконференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» клопотання начальника Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

встановив :

В провадженні Острозького районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відомості про яке внесені в ЄРДР за №0000113 від 07.07.2022 року.

У зазначеному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Ухвалою суду від 18.05.2023 року, за клопотанням прокурора, ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17липня 2023 року включно.

07.07.2023 року прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як попередній строк обрання запобіжного заходу завершується, а кримінальне провадження на даний час перебуває на розгляді у суді.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що на даний час не відпали ризики, що були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу та в подальшому при продовженні строку тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .

12.07.2023 року захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про зміну обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, обгрунтовуючи тим, що прокурором не надано доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, позаяк обвинувачений ОСОБА_4 у зв`язку з воєнним станом позбавлений можливості виїхати за межі України, він не має доступу до речових доказів, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів у відділенні поліції, а відтак не зможе знищити їх чи сховати. В ході судового розгляду кримінального провадження допитано всіх свідків, в тому числі свідка ОСОБА_7 , у зв`язку з чим обвинувачений не зможе чинити тиск на них, також відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 іншим чином перешкоджатиме кримінальному провадженню, як і відсутні докази існування ризику вчинення ним нового кримінального правопорушення, оскільки останній раніше не судимий.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, в поданому до суду клопотанні про зміну обвинуваченому запобіжного заходу просила оголосити таке клопотання в суді та розглянути його у її відсутності, водночас просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. В наданих поясненнях підтвердив характеризуючі його особу дані, в яких він вказував про те, що він офіційно розлучений, та з 2018 року у нього відсутнє зареєстроване місце проживання та він час від часу проживав у різних осіб за різними адресами в м.Острог та в с.Оженин Рівненського району Рівненської області. Разом з тим не навів доводів про наявність у нього постійного місця проживання та постійної роботи.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та підтримала клопотання іншого захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 та просила застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт, мотивуючи тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які покликається прокурор не доведені. Зазначила, що під час перебування під вартою в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» обвинувачений ОСОБА_4 звертався за медичною допомогою з приводу флеботромбозу ноги та був оглянутий судинним хірургом, який призначив відповідне лікування. Повторно надала докази та пояснення з приводу належності ОСОБА_4 1/3 частина квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , що на її думку, спростовує доводи прокурора про відсутність у ОСОБА_4 постійного місця проживання.

Суд, дослідивши доводи, наведені прокурором в обгрунтування продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи захисників обвинуваченого, наведені в обгрунтування зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

У зазначеному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 09.07.2022 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту затримання до 06.09.2022 року. В подальшому вказаний запобіжний захід неодноразово було продовжено згідно ухвали слідчого судді та ухвал Острозького районного суду Рівненської області, востаннє до 17.07.2023 року.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При обранні забіжного заходу у виді тримання під вартою та в подальшому при продовженні строку тримання під вартою були враховані наявність ризиків, передбачених пп.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого п.1ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений буде переховуватись від суду та не буде виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, розлучений, з колишньою дружиною та дітьми не проживає та не проживав на час його затримання, а тому зважаючи, що ОСОБА_4 немає міцних родинних та соціальних зв`язків, ніде не зареєстрований, постійного місця проживання не має, не працевлаштований, та за відсутності обставин, які можуть утримувати його за місцем проживання, з метою уникнення відповідальності за кримінальне правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину, він може покинути межі міста Острог та Острозької територіальної громади та ухилитися від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 проживав за різними адресами, що він підтвердив у підготовчому та наступних судових засіданнях, місце його проживання у встановленому законом порядку не зареєстроване, окрім того ні обвинувачений, ні його захисники не надали доказів на підтвердження постійного проживання ОСОБА_4 в квартирі за адресою : АДРЕСА_2 частина якої належить йому на праві власності, як і не надали доказів про склад його сім`ї, а відтак наведені захисниками доводи суд вважає такими, які недостатньо вказують на необхідність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Окрім того суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що обвинувачений буде незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у випадку обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із позбавлення волі, останній може незаконно впливати та залякувати свідків, очевидців (місцевих мешканців, сусідів), які встановлені та допитані в якості свідків, з метою їх схиляння до дачі неправдивих свідчень.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 підтримує дружні відносини зі свідком ОСОБА_7 , з якою спільно проживали та яка була свідком спричинення ОСОБА_4 для ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а тому обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 , залякуючи її та погрожуючи для неї з метою зміни в подальшому свідчень.

Окрім того, станом на даний час у кримінальному провадженні, яке перебуває у провадженні суду, обвинувачений ОСОБА_4 по суті ще не допитаний, за клопотанням в тому числі сторони захисту, до дачі обвинуваченим показань, в ході судового розгляду призначено та триває виконання комісійної судово-медичної експертизи, тому з метою недопущення впливу на хід судового розгляду та виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд вбачає фактичні та правові підстави для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З приводу доводів захисника щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 під час його перебування в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», наведених захисником на заперечення клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом з пояснень обвинуваченого та його захисника встановлено, що ОСОБА_4 в умовах слідчого ізолятора була надана необхідна медична допомога та призначено відповідне лікування. Захисник та обвинувачений не надали суду доказів на підтвердження неможливості перебування ОСОБА_4 за станом здоров`я в умовах слідчого ізолятора, як і не надали доказів на підтвердження неможливості надання йому кваліфікованої медичної допомоги під час його перебування під вартою.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , відсутність у нього постійного місця проживання, постійного власного доходу та постійного місця роботи, відсутність міцних соціальних та родинних зв`язків, та бере до уваги відомості про його особу, а саме те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно та раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства тощо.

Доводи захисника на підтвердження наявності у обвинуваченого міцних родинних зв`язків з двома його повнолітніми дітьми суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи не підтверджуються будь-якими належними та допустими доказами. Міцність родинних зв`язків є оціночним поняттям, та з раніше наданих пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що його син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в м.Рівне та на даний час перебуває у лавах Збройних Сил України, та його донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у навчальному закладі, точної назви якого він не пригадує, у зв`язку з чим донька також проживає в м.Рівне. За відсутності доказів спільного проживання з дітьми, спільного побуту та ведення спільного господарства тощо, суд приходить до переконання про недоведеність у обвинуваченого міцних родинних зв`язків, які б в достатній мірі могли утримувати його за місцем проживання.

Одночасно, прокурором доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищезазначеним ризикам, не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників щодо заявленого клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і обрання йому іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не буде переховуватися від суду та буде виконувати покладені на нього обов`язки, та впливати на свідків та очевидців злочину, жодними доказами не підтверджена.

Таким чином, в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених пп.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в судовому засіданні не встановлено. Доказів зменшення ризиків, які були раніше враховані слідчим суддею при обранні та в подальшому були враховані судом при продовженні запобіжного заходу сторонами кримінального провадження не надано.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, який зазначив, що «продовження тримання під вартою може бути виправдано за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості».

Обвинувачений в ході судового розгляду кримінального провадження показання суду, в тому числі з власної ініціативи, не давав, переховувався від органу досудового розслідування до моменту встановлення його місцезнаходження, зважаючи на викладене, суспільний інтерес полягає в тому, щоб кожна особа, причетна до вчинення кримінального правопорушення, була притягнута до відповідальності в міру своєї вини, а також щоб мало місце забезпечення швидкого судового розгляду і виконання обвинуваченим усіх покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому для запобігання вказаних ризиків та доведених прокурором в судовому засіданні, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки, інтереси потерпілої та за для попередження злочинності, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до двох місяців, та вважає не достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Аналізуючи у сукупності обставини, передбачені ст.178 КПК України, продовження застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.

Враховуючи викладене, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та стадії його розгляду, суд приходить до висновку, що застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, встановлені ризики, передбачені пп.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не зникли, що виключає можливість зміни обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого на більш м`який, та приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 369-372 КПК України,-

постановив :

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання начальника Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Бійськ Алтайського краю російської федерації, знятого з реєстрації, без постійного місця проживання, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів - до 14 год. 55 хв. 10 вересня 2023 року включно з подальшим його утриманням у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали суду оголошено 14.07.2023 року о 10 год. 11 хв.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1