Справа № 699/857/20
Номер провадження 1-кп/699/32/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2023 рокум.Корсунь-Шевченківський

Суд Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у відкритому судовому засіданні у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянув матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.296 КК України провів підготовче судове засідання , на якому

В С Т А Н О В И В:

У підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_6 було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту ( яке було підтримане обвинуваченим) на тих підставах, що формулювання обвинувачення викладене таким чином, що не конкретизує роль обвинуваченого в спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень ( відповідно до обвинувального акту наносив удари разом з іншими невстановленими особами) .Крім того, у викладеному обвинувачені зазначено, щоб був пошкоджений автомобіль потерпілого шляхом нанесення обвинуваченим разом з невстановленими особами декілька ударів по автомобілю. Крім того, захисник зазначив, що при викладенні обвинувачення прокурор допустив неузгодженості, які позбавляють сторону захисту на право бути повідомленим про об`єм обвинувачення ( так як зазначено в обвинувальному акті, що обвинувачений діяв, «будучі невдоволеним наслідками ДТП», в інший частині зазначено, що обвинувачений діяв «безпричинно»). Крім того, захисник зазначив, що викладення обставин обвинувачення тягне за собою незрозумілість кваліфікації дій обвинувачення ( чи то за ст. 296 КК України чи то за ст. 125 КК України).

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту та вважав, що вказані підстави відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК, потерпілий підтримав думку прокурора..

Вислухав думку сторін по питанню повернення обвинувального акту, суд дійшов до наступного :

Положення КПК України ( ст. 291 КПК ) визначають, що в тексті обвинувального акта мають бути вказані найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; вичерпний перелік даних, віднесених до анкетних відомостей кожного обвинуваченого, потерпілого і викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце складення та затвердження. Ці відомості становлять змістовне наповнення обвинувального акта, так би мовити, його серцевину.

Щодо викладення фактичних обставин та формулювання обвинувачення,

слід звернути увагу на відсутність нормативного або теоретичного розмежування понять «виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення» та їх визначення (хоча б умовного) у КПК України.

За відсутності відповідних нормативних критеріїв унеможливлюється визначення відповідності чи невідповідності обвинувального акта вимогам закону в цій частині. Формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті в такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин. Не підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні й питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення. На цій стадії суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення, а тому не вправі пропонувати прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події або викладати їх в інший спосіб.

Згідно з частиною першою статті 337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Зі змісту обвинувального акта слідує, що такі вимоги щодо меж обвинувачення в обвинувальному акті не порушено, обвинувальний акт складений стосовно ОСОБА_5 , якому висунуте обвинувачення, зміст обвинувального акту не стосується обвинувачення інших осіб.

Положеннями частини третьої статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, зокрема: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь деталізації інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. b ч. 3 ст. 6 Конвенції (Mattoccia v. Italy [GC], пункти 59, 60).

На переконання суду, відомості, які містяться в обвинувальному акті, свідчать про офіційне доведення до відома обвинуваченого компетентним органом твердження про вчинення ним відповідного злочину, передбачених Кримінальним кодексом України, і є достатніми для повного розуміння суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Водночас суд вкотре наголошує, що обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить, що підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою самостійною стадією кримінального процесу, метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Кримінальний процесуальний кодекс України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором формулювання обвинувачення, зобов`язувати його змінювати це формулювання, оскільки, як вже зазначалося вище, визначення форми та обсягу обвинувачення належить виключно до дискреційних повноважень прокурора.

Суд наголошує на тому, що зі змісту пункту 3 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які саме перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

При розгляді клопотання судом не встановлено таких недоліків обвинувального акту, які б перешкоджали суду призначити судовий розгляд. В той же час розгляд судом відповідних доводів захисника можливий на стадії судового розгляду, під час якої суд за участю сторін на підставі дослідження наданих доказів здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

З огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт відповідно до статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, та підставу для повернення обвинувального акту прокурору, яка зазначена в пункті 3 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що вказані захисником ОСОБА_6 обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту, а тому у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.314 КПК України, суд

Ухвалив :

. У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248 від 09.06.2020 року, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1