УХВАЛА

Іменем України

15 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 127/25465/20

провадження № 51-4011 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 березня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001446 та № 0001618, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1, ч. 3 ст. 321 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1, ч. 3 ст. 321 КК України та призначено їй покарання: за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 17000 грн.; за ч. 1 ст. 321 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 3 ст. 321 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна. Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_4 , у невстановлені дату та час, через соціальну мережу «WhatsApp» придбала: наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон; сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол); психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін; які зберігала при собі з метою збуту.

За обставин, зазначених у вироку місцевого суду, ОСОБА_4 неодноразово здійснила розміщення (закладки) згортків із вказаними наркотичним засобом, обіг якого обмежено, сильнодіючим лікарським засобом та психотропною речовиною, обіг якої обмежено, у різних локаціях м. Вінниці, де зберігала їх, маючи на меті відшукати клієнтів для подальшого збуту, які надалі у ході проведення оглядів місця події 28 серпня та 02 листопада 2020 року виявлено та вилучено.

Відповідно до висновків експертиз: - № 1691 від 29 вересня 2020 року, надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору, масою 0,2352 г, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,125 г.; - № 1692 від 29 вересня 2020 року в наданій на експертизу таблетці білого кольору, масою 0,1497 г, міститься сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами - дифенгідрамін (димедрол), масою 0,048 г.; - № 1589 від 29 серпня 2020 року надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору, масою 0,2370 г, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,1987 г.; - № 1679 від 22 вересня 2020 року в наданих на експертизу п`яти таблетках білого кольору, міститься сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами - дифенгідрамін (димедрол). Загальна маса дифенгідраміну (димедролу) становить 0,2064 г.; - № 1655 від 17 вересня 2020 року в наданій на експертизу речовині білого кольору, масою 0,2370 г, міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,1719 г.; - № 1655 від 17 вересня 2020 року в наданій на експертизу таблетці білого кольору, масою 0,1472 г, міститься сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами - дифенгідрамін (димедрол), масою 0,0423 г.; - № 1680 від 21 вересня 2020 року в кристалічній речовині білого кольору, масою 0,2266 г, міститься наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон, масою 0,1632 г.; - № 1680 від 21 вересня 2020 року в наданій на експертизу таблетці білого кольору, масою 0, 1486 г, міститься сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами - дифенгідрамін (димедрол), масою 0,0426 г.; - № 1656 від 18 вересня 2020 року в наданій на експертизу кристалічній речовині білого кольору, масою 0,2292 г, міститься наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон, масою 0,1730 г.; - № 1656 від 18 вересня 2020 року в наданій на експертизу таблетці білого кольору, масою 0,1478 г, міститься сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами - дифенгідрамін (димедрол), масою 0,0421 г.; - № 1681 від 22 вересня 2020 року в наданій на експертизу кристалічній речовині білого кольору, масою 0,2099 г, міститься наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон, масою 0, 1517 г.; - № 1681 від 22 вересня 2020 року в наданій на експертизу таблетці білого кольору, масою 0,1476 г, міститься сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами - дифенгідрамін (димедрол), масою 0,0423 г.; - № 1681 від 22 вересня 2020 року в наданій на експертизу кристалічній речовині білого кольору, масою 0, 2219 г, міститься наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон, масою 0, 1551 г.; - № 1681 від 22 вересня 2020 року в наданій на експертизу таблетці білого кольору, масою 0, 1462 г, міститься сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами - дифенгідрамін (димедрол), масою 0,0426 г.; - № 1681 від 22 вересня 2020 року в наданій на експертизу кристалічній речовині білого кольору, масою 0,2353 г, міститься наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон, масою 0,1507 г.; - № 1681 від 22 вересня 2020 року в наданій на експертизу таблетці білого кольору, масою 0,1468 г, міститься сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами - дифенгідрамін (димедрол), масою 0,0426 г.; - № 1678 від 22 вересня 2020 року в наданій на експертизу кристалічній речовині білого кольору, масою 0,2256 г, міститься наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон, масою 0,1430 г.; - № 1678 від 22 вересня 2020 року в таблетці білого кольору, масою 0,1508 г, міститься сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами - дифенгідрамін (димедрол), масою 0,0440 г.; - № 2123 від 03 листопада 2020 року надана на експертизу порошкоподібна речовина білого кольору, масою 0,8187 г, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,3791 г.; - № 2216 від 10 грудня 2020 року в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 3,1410 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 1,2275 г, та парацетамол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; - № 2213 від 07 грудня 2020 року в порошкоподібній речовині, масою 0,8497 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,4045 г та парацетамол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; - № 2213 від 07 грудня 2020 року в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 0,9040 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,4266 г, та парацетамол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; - № 2189 від 04 грудня 2020 року в наданій на експертизу кристалічній речовині білого кольору, масою 0,2176 г, міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0, 1765 г.; - № 2190 від 07 грудня 2020 року в наданій на експертизу таблетці білого кольору, масою 0, 1463 г, міститься сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами - дифенгідрамін (димедрол), масою 0,0435 г.; - № 2227 від 04 грудня 2020 року в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 0,8150 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,4441 г, та парацетамол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; - № 2217 від 09 грудня 2020 року в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 0,4215 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,1925 г, та парацетамол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; - № 2207 від 26 листопада 2020 року в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 0,8262 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,3353 г, та парацетамол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; - № 2208 від 27 листопада 2020 року в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 0,3558 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,1671 г, та парацетамол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; - № 2209 від 30 листопада 2020 року в порошкоподібній речовині, масою 0,8390 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,3518 г, та парацетамол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; - № 2210 від 01 грудня 2020 року в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 0,4515 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,1878 г, та парацетамол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; - № 2211 від 02 грудня 2020 року в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 0,8315 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,4491 г, та парацетамол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; - № 2212 від 03 грудня 2020 року в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 1,7310 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,7921 г, та парацетамол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься; - № 2159 від 01 грудня 2020 року в наданій на експертизу кристалічній речовині білого кольору, масою 0,2267 г, міститься наркотичний засіб, обіг обмежено - метадон, масою 0,1897 г.

Вінницький апеляційний суд ухвалою від 24 березня 2023 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2022 року - без змін.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженої, просить вказані судові рішення змінити і призначити більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги зазначає, що суди:

? при призначенні покарання, не звернули увагу на практику Суду, а також не врахували дані про особу засудженої, зокрема те, що вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро розкаялася, сприяла розкриттю злочину, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів»;

? за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання, і відсутності обставин, що обтяжують покарання, не застосували приписи ст. 69 КК України;

? безпідставно призначили додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окремо наголошує, що державним виконавцем накладено арешт на частину її житлового будинку. Конфіскація частини майна може створити ризик втрати житла її малолітньою дитиною.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши доводи касаційної скарги захисника та копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновки суду першої інстанції щодо визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1, ч. 3 ст. 321 КК Українита правильності кваліфікації її дій в касаційному порядку не оспорюються.

Оцінюючи обґрунтованість доводів касаційної скарги засудженої, які за змістом фактично є аналогічними доводам її апеляційної скарги, яким апеляційний суд дав належну оцінку під час апеляційного розгляду, Суд враховує наступне.

Так, положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Нормою ч. 3 ст. 65 КК України передбачено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.

Тобто застосування ст. 69 КК України передбачає наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Статті 65-73 КК України є кримінально-правовими нормами, що визначають загальні засади та правила призначення покарання, а також звільнення від покарання та його відбування.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Разом із тим, як уже зазначалось раніше, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, визначені змістом статей 409, 414, 438 КПК України, які передбачають повноваження судів апеляційної та касаційної інстанцій скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема, коли покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

У постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції при призначенні покарання врахував дані про особу обвинуваченої, яка, в силу ст. 89 КК України, є не судимою, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, з 17 липня 2013 року перебуває на диспансерному обліку КП ВОНД «Соціотерапія» з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів», на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Крім того, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, місцевий суд врахував обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, у виді щирого каяття, активного сприяння у розкритті злочину. Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, не встановлено.

За результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні також зазначив, що у цьому кримінальному провадженні хоча й наявні обставини, які пом`якшують покарання, проте, з урахуванням обставин вчинення злочинів, їх кількості та особи обвинуваченої, вони не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і не можуть свідчити про зменшення суспільної небезпечності її особи та беззаперечно давати підстави для висновку про можливість призначення їй більш м`якого покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Водночас санкцією ч. 2 ст. 307 КК України конфіскація майна передбачена як обов`язкове додаткове покарання.

Як убачається з судових рішень, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, дійшли до переконання, що у діях ОСОБА_4 наявний корисливий мотив, оскільки вона незаконно придбавала з метою збуту наркотичні та психотропні речовини. Таким чином судами правомірно застосовано до ОСОБА_4 додатковий вид покарання, передбачений санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у виді конфіскації майна.

У постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції слушно зазначив, що місцевий суд призначив ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, встановлених санкцією найтяжчого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, Верховний Суд звертає увагу, що дії державного виконавця та винесених ним постанов не можуть бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Решта доводів касаційної скарги засудженої висновків суду апеляційної інстанції також не спростовує та фактично зводиться до переоцінки доказів і встановлених по справі обставин, що в силу вимог ст. 433 КПК України не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.

Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку перевірив посилання й інші доводи, викладені засудженою в апеляційній скарзі та, не встановивши підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, вмотивовано відмовив у їх задоволенні, навівши аргументи та підстави для прийняття такого рішення.

У зв`язку з тим, що в касаційній скарзі засудженої ОСОБА_4 відсутнє таке обґрунтування необхідності застосування ст. 69 КК України до засудженої, яке б вказувало на істотну диспропорцію між визначеним судом покаранням та вчиненими злочинними діями, Суд вважає, що призначене засудженій покарання, не порушує загальних засад призначення покарання, встановлених КК України, відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості, та не виходить за межі дискреційних повноважень суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування.

Отже, касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення статей 412 - 414 КПК України, а відтак й необхідності скасування чи зміни вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2022 року та ухвали Вінницького апеляційного суду від 24 березня 2023 року на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України.

Ухвала апеляційного суду є належно вмотивованою та обґрунтованою і за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 березня 2023 року стосовно неї відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3