ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/473/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/198/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

прокурора - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/198/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 січня 2023 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_6 ухвалено виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 01 червня 2022 року, зарахувавши його в строк відбування такого строк утримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат в порядку ст.100 КПК України.

Згідно з вироком суду, 14 грудня 2020 року близько 21 год. ОСОБА_6 , знаходячись за місцем проживання ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_1 , де спільно з останнім та потерпілим ОСОБА_10 вживав спиртні напої, діючи умисно, таємно, повторно, переслідуючи корисливі мотиви, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 заснув, викрав з поверхні столу мобільний телефон торгової марки «Хiaomi Redmi Note 8T» моделі «M1908C3XG», вартістю 3848,75 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначеного йому покарання змінити. Вважає його занадто суворим посилаючись на те, що суд при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів застосував більш обтяжливий принцип часткового складання покарань, а не їх поглинення, не врахувавши його думку та думку прокурора щодо визначення йому за сукупністю злочинів остаточного покарання на підстві ч.4 ст.70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, визначеним вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року, у виді 5 років позбавлення волі

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляцію та просили її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряються.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, також є вірною та в апеляції не оспорюється.

Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо неправильного визначення йому остаточного покарання за сукупністю злочинів, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченимив ст. 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 04 січня 2023 року ОСОБА_6 був засуджений Борщівським районним судом Тернопільської області до 5 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який був скоєний ним 31 травня 2022 року у м. Борщів, а відповідно до оскаржуваного вироку ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України 14 грудня 2020 року в м. Борщів, за який судом першої інстанції йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

У такому випадку, остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України може бути визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно із п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 січня 2023 року, судом першої інстанції враховано те, що обвинувачений у минулому в період тривалого часу, за даними кримінального провадження з 2011 року, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення різного роду кримінальних правопорушень, в тому числі і проти власності, за що неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі. Злочин щодо потерпілої ОСОБА_11 , за який його було засуджено вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 січня 2023 року, скоїв у період перебування під адміністративним наглядом, який було встановлено Заліщицьким районним судом Тернопільської області 11 січня 2022 року терміном до 18.01.2023 року .

Проте, колегія суддів вважає вказаний принцип застосування остаточного покарання за сукупністю злочинів необгрунтованим оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна під час воєнного стану), яке було скоєне ОСОБА_6 31 травня 2022 року у м. Борщів та за яке вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 січня 2023 року його засуджено до 5 років позбавлення волі є одноепізодним, сума крадіжки є незначною, будь-яких обтяжуючих його покарання обставин суд не встановив, так як і інших кваліфікуючих ознак, окрім його вчинення під час воєнного стану та повторності, він повністю визнав свою вину у його скоєнні та активно сприяв слідству у його розкритті, щиро розкаявся. Аналогічні обставини, окрім наявності воєнного стану, мали місце під час скоєння ним злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Наявність у ОСОБА_6 непогашеної судимості була врахована судами при призначенні йому найбільш суворого виду покарання - позбавлення волі з реальним його відбуванням. Інші дані про особу обвинуваченого, є позитивними, потерпілі не мали до нього претензій також.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 слід задовольнити, а вирок місцевого суду - в частині призначеного йому покарання змінити, застосувавши при визначенні обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю злочинів принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити, а вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року щодо Пригоди за ч. 2 ст. 185 КК України змінити в частині призначеного йому покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеногоза даним вироком більш суворим , призначеним за вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 січня 2023 року, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5( п"ять) років.

В решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді