КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2635/2023
Категорія - ч. 1 ст. 309 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року у кримінальному провадженні №0000429 щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за

адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та на нього покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_8 о 16 годині 26 вересня 2022 року, перебуваючи в підземному переході станції метро «Теремки» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, побачив та підібрав рукавицю і поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження канабісом, які помістив до рюкзака, тим самим незаконно придбав та почав зберігати наркотичний засіб без мети збуту,

Того ж дня приблизно о 16 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у вестибюлі станції метро «Теремки» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, був зупинений працівниками поліції, які під час огляду виявили та вилучили у нього рукавицю і поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/111-22/41438-НЗПРАП від 10 листопада 2023 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою 15,7 г.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання шляхом виключення обов`язку, покладеного на обвинуваченого, а саме не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор посилається на те, що суд першої інстанції, покладаючи на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки такого обов`язку, як не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, цією нормою закону не передбачено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому за відсутності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти в цій частині правильних висновків, не перевіряються колегією суддів, виходячи з положень ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Що стосується покарання, то суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер вчиненого кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, і призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а також на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням, про що у вироку навів ґрунтовні мотиви.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині покарання із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України в апеляційній скарзі прокурором також не оспорюється.

Разом із цим є слушними доводи прокурора про неправильне застосування судом положень ст. 76 КК України.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених" від 07.09.2016, який набрав чинності 08.10.2016, статтю 76 КК України "Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням" викладено у новій редакції. І якщо згідно з попередньою редакцією у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд міг покласти на засудженого обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, то у чинній редакції передбачено право суду додатково покласти на засудженого обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 76 КК України, в тому числі обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч. 2 ст. 76 КК України на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Між тим, доцільність покладення на ОСОБА_8 додаткового обов`язку суд у вироку не навів.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що, покладаючи на ОСОБА_8 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі ст.ст. 408, 409, 413 КПК України зміні шляхом виключення покладеного на ОСОБА_8 на підставі ст.76 КК України додаткового обов`язку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку обов`язок, який поклав суд на ОСОБА_8 на підставі ст. 76 КК України, а саме «не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації».

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4