Справа №293/981/23
Провадження №1-кп/293/215/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 , доручення від 14.06.2023 за № 006-60001518

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000602 від 28.12.2017 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставки Володарсько-Волинського району Житомирської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, не одруженого, дітей неповнолітніх на утриманні не має, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

18.12.2017 близько 18 год. 00 хв., у неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Особа 1, які перебували неподалік будинку по АДРЕСА_1 виник спільний злочинний умисел, направлений на крадіжку майна з домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна 18.12.2017 близько 23 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_4 та Особа 1 прибули до вищевказаного домоволодіння, де переконавшись в тому, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будь помічені з боку власника і сторонніх осіб, перелізши через дерев`яний паркан, проникли на його територію.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, неповнолітній ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з Особа 1, підійшли до вхідних дверей гаражного приміщення, де в подальшому неповнолітній ОСОБА_4 передав Особа 1 заздалегідь заготовлений ним рожковий ключ, за допомогою якого останній, шляхом викручування гайок кріплення навісного замка, відчинив вхідні двері вказаного приміщення. Після цього неповнолітній ОСОБА_4 спільно з Особа 1 проникли в середину гаражного приміщення, звідки, за попередньою змовою групою осіб, таємно викрали три чавунні батареї.

В подальшому, неповнолітній ОСОБА_4 разом з Особа 1 через незамкнені на запірний пристрій вхідні двері, проникли до середини підсобного приміщення вищевказаного домоволодіння, звідки за попередньою змовою групою осіб таємно викрали два металевих казана та металеву плиту.

З викраденим майном неповнолітній ОСОБА_4 та Особа 1 з місця пригоди зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1353 гривні 00 копійок.

Викраденим майном неповнолітній ОСОБА_4 та Особа 1 розпорядилися на власний розсуд, а саме: викрадений металобрухт за допомогою металевих саней 19.12.2017 та 20.12.2017 року перевезли на пункт прийому металобрухту та продали ОСОБА_7 .

За таких обставин неповнолітньому ОСОБА_4 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті.

Показав, що дійсно в грудні 2017 року спільно із знайомим вчинив крадіжку майна належного потерпілому ОСОБА_8 із домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Щиро розкаявся у вчиненому. Вказав, що більше такого вчиняти не буде, бажає виправитись, збитки потерпілому відшкодовані. Просив суворо не карати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив врахувати, що під час вчинення кримінального правопорушення його підзахисний мав неповнолітній вік, щиро кається у вчиненному, активно сприяв розкриттю злочину та визнає свою вину.

Потерпілий у судове засідання не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У матеріалах справи міститься заява потерпілого про розгляд справи у його відсутності. Просив суд обвинуваченого суворо не карати, притензій матеріального та морального характеру не має.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд уважає безпосередньо досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого належними, допустимими та достовірними.

Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин, суд уважає доведеним, що неповнолітній ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, тому ці його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст.50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання визначені ст. 65 КК України. Такою нормою закону визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за N 7 "Про судову практику призначення судами кримінального покарання" суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці.

Заразом, судом враховується, що щире каяття проявилося в критичній оцінці обвинуваченим свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, завдані збитки потерпілій особі відшкодовані.

Верховний Суд висловив позицію про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі N 759/7784/15-к).

Так, обвинувачений, окрім визнання вини, наголосив на щирому жалі щодо вчиненого, пояснив, що бажає виправитись, відшкодувава завдані збитки, що в своїй сукупності свідчить про наявність "щирого каяття".

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду у з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Так, учасниками судового провадження не заперечувалось, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_4 розповів про час, місце вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що стало наслідком їх швидкого розкриття, вказані обставини він підтвердив в судовому засіданні, чим сприяв встановленню істини у кримінальному проваджені.

Вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім є додатковою гарантією для дитини, яка опинилася у конфлікті із законом, що не виключає можливості визнання такої обставини пом`якшуючою.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та бере до уваги той факт, що останній вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім.

Тому, окрім обставин зазначених в статті 65 КК України, суд враховує особливості призначення покарань викладені в статі 103 КК України.

Зокрема, суд враховує:

- класифікацію кримінального правопорушення, яке згідно із статтею 12 КК України відносяться до тяжких злочинів;

- враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення злочинної діяльності);

- умови життя та виховання ОСОБА_4 , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи молодої людини, а саме, що сім`я Подорожніх не знаходиться на обліку, як сім`я, що опинилась в складних життєвих обставинах, в родині створені нормальні умови для проживання дітей, батьки займаються вихованням дітей, виконують свої батьківськи обов`язки.. Вчинене правопорцушення скоїв через те, що потрібні були гроші, оскільки в родині у зв`язку з хворобою батька склалось складне фінансове становище;

- особу винного, який за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до висновку судово-психіатричної експерта №31-2018 у момент вчинення протиправних дій міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, раніше не судимий, його молодий вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

- наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке.

У зв`язку із чим, суд дійшов переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 з обранням покарання із застосуванням частини першої статті 69 КК України.

Відповідно до положень ст. 69 КК України суд за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Так вказані вище обставини дають суду підстави у відповідності до вимог ч.1 ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 185 КК України, яке буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням до основного покарання ч.1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді громадських робіт.

Обґрунтовуючи можливість застосування статті 69 КК України суд ураховує, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним йому. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року N 15рп/2004 "у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

В даному конкретному випадку встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують таке.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з урахуванням особи винного істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і відповідно до частини першої статті 69 КК України є підставою перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Обрання такого способу призначення покарання в даній ситуації враховує "принцип пропорційності", справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, можливість його призначення передбачена законом (стаття 69 КК України), воно не становитиме "особистий і надмірний тягар для особи".

При цьому суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації про неповнолітнього обвинуваченого, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, згіднго якої ОСОБА_4 несе загальний низький рівень ризику вчинення повторного кримінадльного правопорушення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства, виконаня покарання у громаді можливе та не становить небезпеки для суспільства.

Суд також бере до уваги і позиціюсторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 69 КК України в правовідносинах, що розглядаються.

Таким чином, суд уважає, що саме така міра покарання обрана ОСОБА_4 буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

ІV. Вирішення питання щодо запобіжного заходу

У кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався та підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

V. Рішення щодо речових доказів

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів суд уважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

VІ. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням до покарання ч. 1 ст. 69 КК України - у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

2. Речові докази:

- металеву плиту з двома вирізщами для кругів, два металеві казани та три чавунні батареї , які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 - залишити ОСОБА_9 як власнику.

- металеві сани, які знаходяться на відповідальному зберіганні у законного представника ОСОБА_10 - залишити ОСОБА_10 як власнику.

3. Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя Людмила ЛОСЬ