Справа № 545/1779/23
Провадження № 1-в/545/362/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олександрівки Єйського району Краснодарського краю російської федерації, громадянки України, українки за національністю, з повною середньою освітою, не одруженої, малолітніх/неповнолітніх дітей на утриманні не маючої, до засудження офіційно не працевлаштованої, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , особою з інвалідністю не являючоюся, раніше судимої:

- 28.01.1988 року Івано-Франківським народним судом за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42, ст. 43 КК України в ред. 1960 р., до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнена 11.11.1991 року по відбуттю строку покарання;

- 23.06.1994 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 143, ст. 42 КК України в ред. 1960 р., до 5 років позбавлення волі;

- 13.09.2000 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 140 КК України в ред. 1960 р., до 1 року позбавлення волі, звільнена 23.11.2000 року по відбуттю строку покарання;

- 28.02.2002 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, 42 КК України в ред. 1960 р., до 3 років позбавлення волі, звільнена 22.05.2004 року по відбуттю строку покарання;

- 16.06.2009 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі, звільнена 06.09.2011 року умовно - достроково, не відбутий строк покарання 5 місяців 1 день;

- 21.02.2012 року Тисменецьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі, звільнена 06.06.2014 року по відбуттю строку покарання.

- 29.11.2017 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком 4 місяці, судимість за яким погашена;

по обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених КК України, -

засудженої: 14.12.2020 Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 2, 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання

у с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженої ОСОБА_4 в обґрунтування подання посилаються на те, що вона сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Представник адміністрації, засуджена у судове засідання не з`явились, просили розгляд справи проводити за їх відсутності.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, зазначив, що засуджена неодноразово судима, вірних висновків не робить, не досягла необхідного степеню виправлення.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд зазначає на таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 «про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як встановлено судом, що ОСОБА_4 засуджена 14.12.2020 Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 2, 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових злочинів. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого та його бездоганної поведінки.

ОСОБА_4 засуджена 14.12.2020 Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 2, 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 01.04.2021 року, кінець строку 01.06.2024 року.

Засуджена відбуває покарання в державні установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)», заохочення до засудженої почали застосовуватися з січня 2022, має 3 заохочень, стягнень не має, характеризується добре, була працевлаштована швачкою до досягнення пенсійного віку, переведена до дільниці соціальної реабілітації, до роботи відноситься добре, характеризується добре, неконфліктна. До складу злочинної ієрархії не відноситься, злочинні «традиції» не підтримує, не прагне до лідерства, жаргоном не володіє.

Разом з тим, засуджена має 8 судимостей, між якими мають місце незначні проміжки у часі, неодноразово відбувала покарання в місцях позбавлення волі, також до неї раніше застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком, але засуджена знов вчиняла кримінальні правопорушення. Заохочення має за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та Правилами внутрішнього розпорядку, що є її обов`язком як засудженої.

Суд звертає увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого на протязі всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Проте такої «бездоганної» поведінки засудженої на протязі строку відбування покарання, судом не встановлено.

З огляду на характер застосованих відносно засудженої заохочень та їх періодичність суд доходить висновку, що заохочення носять однотипний характер, що є недостатнім для доведення його ступеню виправлення впродовж усього строку відбування покарання.

Отже, ці обставини можуть свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженої, проте не дають підстав вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про її виправлення та сумлінне ставлення останньої до праці.

З огляду на викладене, подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженої ОСОБА_4 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ