Справа № 638/2593/23
Провадження №1-кп/638/1111/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000512 від 24.02.2023 у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Харкові, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, який є таким, що відповідно приписів до ст. 89 КК України, не має судимості, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану при наступних обставинах:

Підсудний ОСОБА_3 24 лютого 2023 року, близько 06 години 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого стажування на посаду помічника пекаря, у приміщенні пекарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованої в будинку АДРЕСА_2 , в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6 , де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна - належних потерпілої ОСОБА_6 грошових коштів, розташованих у шухляді стійки продавця, яку остання використовувала як сховище.

Після чого, підсудний ОСОБА_3 , будучи обізнаним про дію Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було продовжено Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», діючи умисно, у період воєнного стану поширеного на території України,із корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна - розташованих у шухляді стійки продавця, належних потерпілій ОСОБА_6 грошових коштів, яку остання використовувала як сховище для зберігання грошових коштів, поєднаного з проникненням у сховище, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, проник до сховища - вищезазначеної шухляди стійки продавця, звідки таємно викрав належні потерпілій ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 5900 гривен та з місця вчинення злочину з викраденим зник, завдавши потерпілій ОСОБА_6 шкоду у вказаній сумі.

У судовому засіданні підсуднийОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України визнав повністю. При цьому, підсудний ОСОБА_3 показав, що дійсно, при вищевказаних обставинах, викладених в обвинувальному акті, він станом на 24.02.2023 проходив стажування на посаду помічника пекаря в пекарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованої в будинку АДРЕСА_2 , в якої здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6 24.02.2023, близько 06:30 години, перебуваючи за місцем свого стажування у приміщенні пекарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », будучи обізнаним, що у шухляді стійки продавця зберігаються гроші кошти, вирішив вчинити крадіжку наявних грошей. Після чого, скориставшись тим, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, відчинив зазначену шухляду, звідки таємно викрав гроші у сумі 5900 гривен, які в подальшому використав для власних потреб. Злочин вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, внаслідок воєнного стану у країні, про введення якого на момент вчинення злочину був обізнаний. Будучи стажистом помічника пекаря в пекарні «Завиванець» вільного доступу до грошових коштів не мав, розумів, що крадіжку вчиняє саме з місця їх зберігання, яке є сховищем. У вчиненні вказаного злочину свою вину визнає в повному обсязі, кається у скоєному, шкодує про те, що трапилось. Під час досудового розслідування частково відшкодував потерпілій заподіяну шкоду.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 185 ч. 4 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу підсудного, який є таким, що відповідно до приписів ст. 89 КК України, не має судимості, не працює у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, має міцні сімейні та соціальні зв`язки, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває.

У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнаються : щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_3 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настало.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудному ОСОБА_3 покарання, у межах санкцій ст. 185 ч. 4 КК України, з урахуванням приписів ст. 69-1 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Однак, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, дані які характеризують особу підсудного ОСОБА_3 , який є таким, що відповідно до приписів ст. 89 КК України, не має судимості, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, обставини які є причиною вчинення злочину та наслідки протиправної діяльності підсудного, враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_6 до підсудного будь - яких претензій матеріального та морального характеру, на час судового провадження не має, цивільний позов не заявляє та просить суд в разі можливості визначити підсудному міру кримінального покарання не пов`язану в реальним відбуванням покарання, наявність міцних соціальних і сімейних зв`язків, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, розмір викрадених підсудним грошових коштів та його значимість для потерпілої, а також те, що в результаті протиправних дій підсудного тяжких наслідків не настало, зважаючи на те, що протиправні діяння підсудного ОСОБА_3 були зумовлені вказаними обставинами, а саме тяжким матеріальним положенням, відсутності можливості працевлаштування обумовлених воєнним станом внаслідок віроломного нападу РФ на Державу Україна, необхідністю утримання своєї родини, та не носили систематичний характер, суд вважає що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 на час судового провадження не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню потерпілою ОСОБА_6 не заявлений.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речовий доказ - оптичний диск DVD-R з фіксацією відео спостереження подій, які мали місце 24.02.2023 у приміщенні пекарні «Завиванець», - підлягає збереженню в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 , на час судового розгляду, не обирався.

Речовий доказ - оптичний диск DVD-R з фіксацією відео спостереження подій, які мали місце 24.02.2023 у приміщенні пекарні «Завиванець», - зберігати в матеріалах кримінального провадження

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський районний суд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1