Справа №522/9424/23
Провадження по справі № 1-«кс»/522/2975/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою адвокатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діючих в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокати ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулись до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою, в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні вилученого майна власнику ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000496 від 19.03.2023 року.

Згідно поданої скарги, відділом розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000496 від 19.03.2023 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

23.04.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України та проведено особистий обшук ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 і невідкладний обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 . В ході обшуків було вилучено майно, що належить ОСОБА_4 .

24.04.2023 року слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів CУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 подано до слідчого судді Клопотання про арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене в ході невідкладного обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 (справа №947/12568/23, провадження № l-кс-94714928/23) та Клопотання про арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 (справа № 947/12568/23, провадження № l-кс-9471/4927/23). До теперішнього часу рішення за вказаними клопотаннями не прийнято.

Відповідно до правових позицій, яких дотримується судова палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду, Рішеннях Верховного Суду по справі № 463/3247/22 провадження № 51-3518 впс 22 від 17.11.2022 року та по справі №214/4225/22, провадження №51-2837 впс 22 віл 22.09.2022 року зазначено «.-слід зазначити, що 22 березня 2018 року законом N 2367-VI було внесено зміни до КПК, згідно з якими для визначення територіальної юрисдикції судів має значення не місце реєстрації органу досудового розслідування як юридичної особи, а вирішальним є місце знаходження органу досудового розслідування.

Ознайомившись зі скаргою адвокатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діючих в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити з наступних підстав.

Мотиви слідчого судді.

Частина 1 ст. 306 КПК України встановлює, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Проте чинний кримінальний процесуальний закон не містить чіткого визначення підсудності скарг на рішення, дії чи бездіяльності органу досудового розслідування, зокрема, слідчий суддя якого саме місцевого суду повинен розглядати такі скарги.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно звернутись до загальних засад кримінального провадження, а саме законності, що регламентована ст. 9 КПК України, а саме ч. 6, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Крім того, згідно ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Ч.6 ст.368 КПК України також зазначає, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте, на думку слідчого судді, Верховний Суд висловлює правові позиції та висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи. Такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.

Суди в своїй діяльності є повністю автономною і незалежною гілкою влади, а тому судді повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

В своїй скарзі адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 здійснили посилання на два рішення Верховного суду у справі № 463/3247/22 від 17.11.2022 року та № 214/4225/22 від 22.09.2022 року.

Слід звернути увагу, що обидві ухвали колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду мають правову позицію по окремим справам за конкретних в них обставин.

1. Відтак, ухвала колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду № 463/3247/22 від 17.11.2022 року стосується ситуації, коли сторона захисту не погодилась з тим, що другий слідчий відділ Управління з розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності ГСУ ДБР, звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під ватрою підозрюваного до Личаківського районного суду м. Львова, а не до Шевченківського районного суду м. Києва через те, що сторона захисту вважала, що для визначення територіальної підсудності важливим є місце знаходження органу досудового розслідування, а ГСУ ДБР є структурною одиницею Центрального апарату, що є структурним підрозділом ДБР та знаходиться по вул. П. Мирного, 28 у м. Києві.

Проте в подальшому, колегія суддів при дослідженні документів звернула увагу що наказами Директора Державного бюро розслідувань від 1 березня 2022 року № 120?дск, від 4 березня 2022 року № 121-дск та від 15 березня 2022 року № 124?дск у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану місцем здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях вказаними відділами визначено Територіальне управління ДБР, розташоване у м. Львові, яке знаходиться в межах територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова. Також, згідно з листом голови Касаційного кримінального суду ОСОБА_8 , клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження першого та другого відділів Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності ГСУ ДБР підсудні Личаківському районного суду м. Львова.

За фактом розгляду клопотання сторони захисту про направлення матеріалів провадження за клопотанням органу досудового розслідування про продовження строків досудового розслідування з Личаківського районного суду м. Львова до Шевченківського районного суду м. Києва було залишено без задоволення.

2. Ухвала колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду № 214/4225/22 від 22.09.2022 року стосується іншої ситуації, а саме звернення апеляційного суду з поданням про зміну підсудності, з огляду на те, що досудове розслідування кримінального провадження здійснюється слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області, орган досудового розслідування - слідчий відділ ГУНП в Херсонській області - на час воєнного стану територіально дислокується у м. Миколаєві, тобто поза межами територіальної юрисдикції Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, тому матеріали кримінального провадження слід направити на розгляд до іншого суду

Із матеріалів провадження вбачається, що 29 серпня 2022 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали за клопотанням прокурора Каховської окружної прокуратури Херсонської області про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, відповідно до Розпорядження Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22.

Однак, досудове розслідування у зазначеному кримінальному проваджені здійснюється слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області. З огляду на зміст наказу «Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в Херсонській області в безпечний район» від 24 лютого 2022 року, основним місцем евакуації визначено Миколаївську область, додатковими: Кіровоградську, Чернівецьку та Івано-Франківську області.

Слідче управління ГУНП в Херсонській області, на даний час дислокується у м. Миколаєві та знаходиться за адресою: вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв.

Згідно з інформацією, наданою на телефонний запит в.о. керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва, вул. Декабристів, 5 у м. Миколаєві відноситься до територіальної юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаєва.

Тобто, в тій ухвалі Верховного суду йшла мова за ситуацію, коли слідчий орган звернувся з клопотанням до суду за територіальною юрисдикцією, визначеною Розпорядження Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, проте зі спливом часу, звільнення територій від російських загарбників, відновлення роботи суддів у містах, в яких велись активні бойові дії, орган досудового розслідування не врахував обставину, що в м. Миколаєві відновив роботу Центральний районний суду м.Миколаєва, за територіальністю до якого мав звертатись слідчий із клопотанням.

Окрім цього, обидві ухвали Верховного суду мають наступну фразу: «При цьому слід зазначити, що 22 березня 2018 року законом № 2367-VІІІ було внесено зміни до КПК, згідно з якими для визначення територіальної юрисдикції судів має значення не місце реєстрації органу досудового розслідування як юридичної особи, а вирішальним є місце знаходження органу досудового розслідування.» На думку слідчого судді вказана фраза є вирваною із контексту та не відповідає суті тих справ, по яким Верховний суду досліджував докази.

А тому, посилання адвокатів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вказані ухвали колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, слідчий суддя до уваги не бере як такі, які не стосуються суті поданої ними скарги, виходячи з наступного.

Так, Законом України «Про внесення змін до КПК України щодо уточнення окремих положень» № 2367-VIII від 22.03.2018 року, внесено зміни до КПК України, відповідно до яких ч. 2 ст. 132 передбачає, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, на підставі аналогії кримінального процесуального закону, можна зробити висновок, що скарги на рішення, дії або бездіяльність органу досудового розслідування, так само як і клопотання в порядку ст.ст. 132, 184, 234 КПК України, необхідно подавати до місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування.

Окрім цього, правова позиція щодо вказаного питання була висловлена в ухвалі Верховного Суду від 22.04.2020 року (справа № 487/7605/19; провадження № 51 - 1901 впс 20), згідно якої колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду було зазначено, що територіальна підсудність визначається за місцем знаходження відповідного державного органу. Територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою.

Тобто, згідно вказаної позиції Верховного суду поняття «місце знаходження» та «реєстрації (юридична адреса)» мають тотожній характер.

Саме цю позицію Верховного суду слідчий суддя вважає такою, які відповідає ситуації, викладеній у поданій адвокатами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скарзі.

А тому посилання адвокатів на вислів «для визначення територіальної юрисдикції судів має значення не місце реєстрації органу досудового розслідування як юридичної особи, а вирішальним є місце знаходження органу досудового розслідування» суперечить викладеним вимогам ст. 132 КПК України, оскільки редакція цієї статті не містить прямої заборони на реєстрацію органу досудового розслідування як юридичної особи.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013р. за № 223-559/0/4-1-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» вбачається, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК), з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК тощо).

Відповідно до постанови голови Національної поліції України ОСОБА_9 № 807 від 28.08.2018р. місцезнаходження ГУНП в Одеській області визначено за адресою: м.Одеса вул . Академіка Філатова, 15-а.

У випадку вчинення дій чи бездіяльності уповноваженими особами ГУНП в Одеській області, заявник буде мати можливість оскаржити бездіяльність вказаного органу досудового розслідування до відповідного суду в межах територіальної юрисдикції, а саме - до Київського районного суду м. Одеси.

Тому слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, додатки до скарги, які надані адвокатами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приходить до висновку, що подана скарга не підлягає розгляду в межах територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси та підлягає поверненню.

Відповідно до ст.304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді. Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 32, 303-308 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвокатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діючих в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, - повернути особі, яка її подала, на підставі п.2 ч.2 ст. 304 КПК України.

Копію ухвали разом зі скаргою та усіма додатками до неї невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала протягом п`яти днів може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_10

17.05.2023