Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/525/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження №0001329 по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 22.07.2023.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2023 року суд першої інстанції за клопотанням прокурора продовжив обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці, тобто до 18.09.2023 року включно.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що існують ризики можливої не процесуальної поведінки обвинуваченого, їх доведеність не викликає у суду жодного сумніву.

Також, судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, що вказує на прокримінальну спрямованість дій обвинуваченого, а тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно ОСОБА_8 особисте зобов`язання.

В обґрунтування свої вимог зазначає, що під час розгляду клопотання, суд уникнув дослідження доказів щодо наявних ризиків зазначивши лише, що ОСОБА_8 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, вчиненому під час іспитового строку.

Проте, його вина ще не доведена у даному кримінальному провадженні, а тому на думку захисту рішення суду суперечить ч.5 ст.17 КПК України.

Також, на переконання сторони захисту з оскаржуваного рішення не зрозуміло, чому більш м`який запобіжний захід не забезпечить мету застосування запобіжного заходу.

Крім того захисник зазначає, що в судовому засіданні захист звертався до суду з`ясувати у обвинувачених чи діяли вони спільно у злочині та обставини правопорушення, що впливає на обрання запобіжного заходу, але суд проігнорував клопотання, обравши найтяжчій запобіжний захід.

Тому апелянт вважає, що розгляд був здійснено судом упереджено в порушення ст.6 Конвенції.

Заслухавши суддю доповідача, захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Як убачається з наданих районним судом матеріалів, у провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження №0001329 по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_9 та неповнолітнього ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли та не зменшились.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження його права перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_8 під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, що вказує на відсутність належних висновків.

Виходячи з наведених обставин колегія суддів вважає, що висновки суду про продовження існування зазначених прокурором ризиків є такими, що ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, тому відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують продовження дії обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4