Справа № 183/6062/23
№ 1-кс/183/1914/23

У Х В А Л А
23 травня 2023 року Слідча суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:
В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначає.
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 26 лютого 2002 року ОСОБА_6 за контрактом зарахований до Управління Служби Безпеки України в Луганській області та проходить військову службу на посадах осіб рядового сержантського та старшинського складу та призначений на посаду співробітника охорони Краснодонського МРВ УСБ України в Луганській області.
26 лютого 2001 року призначений на посаду головного спеціаліста сектору РКР ЦОТЗ УСБ України в Луганській області.
15 грудня 2008 року на підставі наказу УСБ України в Луганській області №35-ос, ОСОБА_6 присвоєно військове звання «прапорщик».
Проходячи військову службу прапорщик ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 298, 312, 340 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Положення про проходження військової за контрактом та кадрової військової служби у Службі Безпеки України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» 14 квітня 2014 року на сході України розпочата антитерористична операція (далі АТО) «комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності».
Указом Президента України «Про рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року « Про Невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і забезпечення територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 до антитерористичної операції були залучені сили СБУ, МВС, підрозділи Міністерства оборони та Прикордонної служби, а також центральні та місцеві органи влади. Переліком, який затверджений розпорядженням № 1053(114) Кабінету Міністрів України, визначений район проведення антитерористичної операції.
13 червня 2014 року розпорядженням Голови СБ України № 122 від 13.06.2014 року з метою відвернення загрози життю та здоров`ю співробітників УСБ України в Луганській області та членів їх родин внаслідок терористичної діяльності на території Луганської області незаконних збройних формувань, прийнято рішення про вибуття підлеглого особистого складу співробітників УСБ України в Луганській області з 17 червня 2014 року, протягом 7 днів, з міста дислокації регіональних органів УСБУ в Луганській області до м. Старобільськ Луганської області для виконання ними Функціональних (посадових) обов`язків за новим місцем дислокації.
Приблизно 13-17 червня 2014 року, точніше встановити не надалося можливим, начальник Краснодонського МРВ УСБ України в Луганській області підполковник ОСОБА_7 , в чийому підпорядкуванні знаходився прапорщик ОСОБА_6 , телефонним дзвінком ОСОБА_6 довів про вказане розпорядження № 122 від 13.06.2014 та встановлено термін прибуття ОСОБА_8 - 24 червня 2014 року до УСБ України в Луганській області за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого проходження військової служби.
Однак, прапорщик ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем Управління Служби Безпеки України в Луганській області, з метою ухилитися від військової служби, 24 червня 2014 року до нового місця дислокації за адресою: АДРЕСА_1 не з`явився.
20 квітня 2015 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України нез`явлення на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді співробітника охорони Краснодонського МРВ УСБУ України в Луганської області, у військовому званні прапорщик, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 26 червня 2014 року не з`явився до місця служби, а саме до Управління Служби Безпеки України в Луганської області за адресою: Луганська область м. Старобільськ, вул. Володарського,19,з метою ухилитися від військової служби, тобто у дезертирстві, тобто у нез`явленні до місця служби з метою ухилитися від військової служби - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.
13 травня 2015 року у зв`язку з неявкою за викликом слідчого та ухиленням від слідства, ОСОБА_6 оголошено у розшук, здійснення якого в подальшому доручено здійснювати ГУМВС України в Луганській області.
Слідчий наполягає на обґрунтованій підозрі ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, що підтверджується зібраними доказами:
-матеріалами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську;
-матеріалами військової прокуратури Луганського гарнізону південного регіону України;
-повідомленням УСБ України в Луганській області № 63/9/3-645 від 12.01.2015 року;
-довідкою стосовно ОСОБА_6 - згідно наявних облікових даних (картка військовослужбовця ВКЗ УСБ України в Луганській області);
-протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 05.02.2015, 10.04.2023;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.04.2023;
-розпорядженням Голови СБУ № 122 від 13.06.2014;
-інші матеріали кримінального провадження, якими у своїй сукупності зафіксовано, що ОСОБА_6 не з`явився до місця несення служби з метою ухилення від несення військової служби.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України, слідчий наполягає на тому, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ Луганської області.
Перебування підозрюваного ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 20.04.2015 та про зміну раніше повідомленої підозри від 27.03.2023у день його складання, у зв`язку з чим, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повістки про виклики підозрюваного ОСОБА_6 - на 01.04.2023, 02.04.2023 та на 03.04.2023 опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме на офіційному сайті Газети Кабінету Міністрів України Урядовий кур`єр. Крім цього, повістки про виклик підозрюваного
ОСОБА_6 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив, тому у слідчого є всі підстави вважати, що підозрюваний переховується від органу досудового слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Наведені вище обставини унеможливлюють завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні без проведення спеціального досудового розслідування, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та переховується там від органів досудового розслідування, тому слідчий звернувся до суду з означеним клопотанням.
Позиція учасників провадження в судому засіданні.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не вжито достатніх заходів для встановлення місцезнаходження підозрюваного.
Слідча суддя, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшла таких висновків.
Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень врегульовані главою 24-1 КПК України.
Згідно із ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII передбачено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом.
Згідно з ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями в тому числі ст. 408 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.
Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
Крім того, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII встановлено, що порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.
Згідно з ч. 2 ст. 297-4 КПК України під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи, щодо якої подано клопотання, у вчиненні кримінального правопорушення.
Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук (ч. 1 ст. 297-4 КПК України).
При розгляді клопотання про спеціальне досудове розслідування слідчий суддя повинен встановити:
- чи передбачає КПК України спеціальне досудове розслідування щодо злочину, який розслідується у межах того чи іншого кримінального провадження;
- чи набула особа, щодо якої подано клопотання про спеціальне досудове розслідування, статусу підозрюваного у кримінальному провадженні;
- чи наявні достатні докази для підозри особи, щодо якої подано клопотання про спеціальне досудове розслідування, у вчиненні нею кримінального правопорушення;
- чи переховується особа від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності;
- чи оголошена особа у міждержавний та/або міжнародний розшук.
Оцінюючи можливості здійснення спеціального досудового розслідування, слідча суддя виходить з наступного.
За версією органу досудового розслідування, приблизно 13-17 червня 2014 року, точніше встановити не надалося можливим, начальник Краснодонського МРВ УСБ України в Луганській області підполковник ОСОБА_7 , в чийому підпорядкуванні знаходився прапорщик ОСОБА_6 , телефонним дзвінком ОСОБА_6 довів про вказане розпорядження № 122 від 13.06.2014 та встановлено термін прибуття ОСОБА_8 - 24 червня 2014 року до УСБ України в Луганській області за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого проходження військової служби. Однак, прапорщик ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем Управління Служби Безпеки України в Луганській області, з метою ухилитися від військової служби, 24 червня 2014 року до нового місця дислокації за адресою: АДРЕСА_1 не з`явився.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді співробітника охорони Краснодонського МРВ УСБУ України в Луганської області, у військовому званні прапорщик, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 26 червня 2014 року не з`явився до місця служби, а саме до Управління Служби Безпеки України в Луганської області за адресою: Луганська область м. Старобільськ, вул. Володарського,19,з метою ухилитися від військової служби, тобто у дезертирстві, тобто у нез`явленні до місця служби з метою ухилитися від військової служби - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.
Вирішуючи питання щодо процесуального статусу ОСОБА_6 у кримінальному провадженні та дотримання вимог із повідомлення особі про підозру.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Порядок здійснення повідомлень передбачений ст. 135 КПК України.
За змістом ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).
У зв`язку з неможливістю вручення ОСОБА_6 письмового повідомлення про підозру в день його складення слідчим або прокурором, органом досудового розслідування у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 135 КПК України, вжито передбачених заходів для вручення повідомлення про підозру, а саме в порядку
ст. 278 КПК України останнього проінформовано поштовим зв`язком за місцем його мешкання (вих. №11-2/1236 вих.-15 від 20.04.2015).
А також, повідомлення про підозру від опубліковане в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Вказане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Отже, відповідно до ст. 42 КПК України, ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання щодо наявності достатніх доказів для підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, слідча суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 297-4 КПК України під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.
Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». В оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
У п. 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» ЄСПЛ вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.
Повідомлена ОСОБА_6 підозра на час розгляду цього клопотання є обґрунтованою, тобто зазначені у клопотанні детектива і додані до нього докази, досліджені в судовому засіданні, об`єктивно підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують суд у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити злочин за наведених у підозрі обставин.
В обґрунтування пред`явленої підозри слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази, зокрема:
-матеріали Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську;
-матеріали військової прокуратури Луганського гарнізону південного регіону України;
-повідомлення УСБ України в Луганській області № 63/9/3-645 від 12.01.2015 року;
-довідка стосовно ОСОБА_6 - згідно наявних облікових даних (картка військовослужбовця ВКЗ УСБ України в Луганській області);
-протоколи допиту свідка ОСОБА_7 від 05.02.2015, 10.04.2023;
-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 05.04.2023;
-розпорядження Голови СБУ № 122 від 13.06.2014;
-інші матеріали кримінального провадження, якими у своїй сукупності зафіксовано, що ОСОБА_6 не з`явився до місця несення служби з метою ухилення від несення військової служби.
З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, на даному етапі слідча суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи можуть свідчити про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
У зв`язку з вищевикладеним, слідча суддя вважає, що з доданих до клопотання матеріалів та доказів вбачається наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , зокрема, у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, що може бути підставою здійснення спеціального досудового розслідування щодо нього.
Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , зважаючи на наявні матеріали кримінального провадження, слідча суддя дійшла висновку про наявність достатніх доказів для підозри щодо вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.
Оцінюючи продані до клопотання докази, що доводять факт переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя зауважує наступне.
Під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (постанова Верховного суду від 19.06.2018, справа № 659/234/16-к).
Вирішуючи питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, слідчому судді необхідно встановити чи обізнана особа про те, що органом досудового розслідування розпочато кримінальне переслідування щодо нього.
Факт такої обізнаності ОСОБА_6 підтверджується, насамперед, тим, що 01.04.2023 року, 02.04.2023 року та 03.04.2023 року ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, викликався до органу досудового розслідування для вручення повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та допиту в якості підозрюваного, шляхом публікації повістки про виклик в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Однак, у визначений прокурором час, ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. У зв`язку з викладеним,
30.03.2023 року, відповідно до вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.
Так, відповідно до наданих органом досудового розслідування відомостей, в достатньому обсязі з належним нормативно-правовим обґрунтуванням надано докази, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Луганськ Луганської області
Органом досудового розслідування було вжито всіх передбачених КПК України можливостей для встановлення місця перебування ОСОБА_6 та виклику його до органу досудового розслідування.
Зі змісту ч. 2 ст. 297-1 та ч. 1 ст. 297-4 КПК України вбачається, що для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування орган слідства має довести факт оголошення підозрюваного у міждержавний та/або міжнародний розшук.
В даному випадку, винесена слідчим, на підставі ст. 281 КПК України, постанова про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 від 13.05.2015 року є підставою для ініціювання у подальшому здійснення розшуку оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів в межах державного розшуку, що не може бути розцінено судом, як оголошення підозрюваної в міжнародний розшук.
Керуючись статтями 297-1, 297-4, 372 КПК України, слідча суддя,-
п о с т а н о в и л а:
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1