Справа № 554/9263/22
Провадження № 1-кп/645/135/23
У Х В А Л А

іменем України

15 червня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307КК України, -

встановив:

До Октябрського районного суду м.Полтави 05.09.2022року надійшов обвинувальний акту кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307КК України. Розпорядженням голови Верховного суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова та Фрунзенського районного суду м. Харкова змінено на Октябрський районний суд м. Полтави.

Відповідно до ухвали Верховного суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 02 березня 2023 року клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження № 554/9263/22 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, із Октябрського районного суду м. Полтави до Фрунзенського районного суду м. Харкова задоволено. Матеріали кримінального провадження № 554/9263/22 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, направлено до Фрунзенського районного суду м. Харкова для розгляду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа надійшла до провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ..

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 від 06 квітня 2023 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307КК України прийнято до свого провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів. В обгрунтування клопотання зазначив, що відповідно до ст. 177 КПК України метою продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які не зменшились та відповідно до ч.3 ст.199 КПК України виправдовують тримання особи під вартою: п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду Так, встановлено, що на даний час підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 8 років із конфіскацією майна має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; крім того останній є громадянином іноземної держави, та існують ризики, що ОСОБА_4 може покинути територію України, а також офіційно не працює. Таким чином існують достатні ризики з боку підозрюваного ОСОБА_4 для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та відповідальності, тобто для його переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України. п.3 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик незаконно впливати на представника потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Наявність зазначених ризиків обґрунтовується характером та обставинами вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявністю свідків, яким відомі обставини вчинення цього кримінального правопорушення, та які є місцевими мешканцями м. Харкова та, як наслідок, їх анкетні відомості та дані щодо місця проживання, контактних номерів телефону тощо є відомими ОСОБА_4 . Таким чином, у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_4 може здійснювати на цих осіб незаконний фізичний чи психологічний вплив з метою, щоб останні не надавали показань, які б підтверджували його причетність до інкримінованого кримінального правопорушення або для зміни ними раніше наданих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання. Таким чином, наявний ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснювати свій незаконний вплив на свідків, що вказує на ризики, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України. п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, а отже, маються достатні підстави вважати, що підозрюваний при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під ватрою, у подальшому може продовжити вчиняти нові злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин. На теперішній час вищевказані ризики мають місце. Таким чином, на думку сторони обвинувачення, мають місце достатні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 . Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку, оскільки останній підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину. Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду чи впливу на свідків. Наявний ризик є дійсним та триваючим, і він виключає на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який і на теперішній час не встановлено даних, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу заперечили у повному обсязі, просили відмовити у повному обсязі, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заході у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.

28.05.2022 слідчим СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03.06.2022 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою строком на 60 днів, тобто до 26 липня 2022 року.

В подальшому ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22 квітня 2023 року включно, із раніше визначеним розміром застави - вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У задоволенні клопотань обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовлено

Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строком на шістдесят днів до 16 червня 2023 року.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинувачених та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій.

Всі обставини справи на цій стадії процесу судом не встановлені, будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на теперішній час не встановлено.

При вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого , суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду Так, встановлено, що на даний час підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 8 років із конфіскацією майна має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; крім того останній є громадянином іноземної держави, та існують ризики, що ОСОБА_4 може покинути територію України, а також офіційно не працює. Таким чином існують достатні ризики з боку підозрюваного ОСОБА_4 для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та відповідальності, тобто для його переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України. п.3 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик незаконно впливати на представника потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Наявність зазначених ризиків обґрунтовується характером та обставинами вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявністю свідків, яким відомі обставини вчинення цього кримінального правопорушення, та які є місцевими мешканцями м. Харкова та, як наслідок, їх анкетні відомості та дані щодо місця проживання, контактних номерів телефону тощо є відомими ОСОБА_4 .

Таким чином, у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_4 може здійснювати на цих осіб незаконний фізичний чи психологічний вплив з метою, щоб останні не надавали показань, які б підтверджували його причетність до інкримінованого кримінального правопорушення або для зміни ними раніше наданих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Таким чином, наявний ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснювати свій незаконний вплив на свідків, що вказує на ризики, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, а отже, маються достатні підстави вважати, що підозрюваний при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під ватрою, у подальшому може продовжити вчиняти нові злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин.

На теперішній час вищевказані ризики мають місце.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявним суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінально-процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений ухвалами суду закінчується 16 червня 2023 року, однак, судове провадження по даному кримінальному провадженню не розпочато і потребує часу для розгляду, тому строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити, перелічені вище обставини обумовлюють висновок суду про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на сорок днів.

Враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, встановлена наявність ризиків, які дають достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою слід продовжити

Одночасно з продовженням строку тримання під вартою, суд вважає за доцільне зменшити обвинуваченому раніше визначений розмір застави.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інкриміноване ОСОБА_4 криімнальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням.

Як зазначено вище, ухвалами суду визначено заставу в сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 214 720 грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень)

Слідчий суддя вважає, за доцільне зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Саме такий розмір застави на даний час, на переконання слідчого судді, достатньою мірою гарантуватиме виконання ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 183, 314 -316, 331, 369-372, 484-496 КПК України , суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307КК України, - задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на шістдесят днів до 11 серпня 2023 року включно.

Розмір застави, визначений ухвалами суду зменшити, визначивши ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

В разі внесення зазначеної застави звільнити ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та покласти на обвинуваченого обов`язки: прибувати до суду за його викликом; не відлучатись із населеного пункту в якому вона мешкає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського Апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 15 червня 2023 року.

Суддя - ОСОБА_1