Справа№ 953/3643/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000783 від 01.05.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , солдат, проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1

з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 402 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді старший механік водій 2-го розвідувального відділення взводу розвідки спеціального призначення 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 21.03.2023, близько 10 год. 00 хв. знаходячись у військовому містечку № 1 військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України розташованого в Київському районі м. Харкова, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати наказ заступника командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом полковника ОСОБА_6 щодо здійснення маршу в АДРЕСА_2 для подальшого виконання бойових завдань за призначенням, доведеного до нього в усному порядку, який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, тому своїми діями солдат ОСОБА_4 підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, тобто, непокору - відкриту відмову виконати наказ начальника, вчиненого в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

04 травня 2023 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 була укладена Угода про визнання винуватості.

05 червня 2023 року під час підготовчого судового розгляду учасники просили затвердити угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, а саме: непокорі - відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненого в умовах воєнного стану визнав повністю та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнанні винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості, підтримавши позицію ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор під час судового провадження досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, причому ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним і прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 402 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, із урахуванням всіх обставин справи на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, потерпілих від кримінального правопорушення не має. Шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, тяжкі наслідки відсутні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і не судився, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

ОСОБА_4 має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, позитивно характеризується, щиро каявся у вчиненому, а також беззастережно визнав свою винуватість.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.4 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому,судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 402 КК України з урахуванням вимог ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Сторони дійшли згоди на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 роки.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового засідання повністю беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України за обставин зазначених в обвинувальному акті. Щиро покаявся. Із запропонованим видом покарання, згоден. Зобов`язався не вчиняти до закінчення проходження військової служби інших військових злочинів.

Обставини, що пом*якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що з врахуванням даних по особі обвинуваченого є обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є:

1) для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснені і є зрозумілими;

2) для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, подання клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснені і є зрозумілими.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення укладеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 17.07.2023.

До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи з даного питання і клопотання прокурора.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 402 КК України, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам, потерпілих немає, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити Угоду про визнання винуватості між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , укладену за участі захисника ОСОБА_5 04 травня 2023 року.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України, призначене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі замінити на узгоджене сторонами покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Початок строку покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку 06.06.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення, починаючи з 24 березня 2023 року по 05 червня 2023 року, у строк відбуття покарання з розрахунку один день тримання під вартою в умовах гауптвахти дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді тримання під вартою на гауптвахті Військової служби правопорядку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1