КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/946/23 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2698/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

02 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000013 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07.02.2023 у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця міста Донецьк, громадянина України, українця, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 07 лютого 2023 року, ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили ухвалено не обирати.

Початок строку відбування призначеного покарання ухвалено рахувати ОСОБА_6 з моменту затримання.

Вирішено долю щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду, 03 січня 2023 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на території лісової посадки за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Ірпінь, вулиця Університетська, піднявши з землі поліетиленовий зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору та пересвідчившись, що вона містить у собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл- пентан-1-он), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, для власного вживання, без мети збуту, поклав його у одинарну кишеню своєї кофти.

Таким чином, ОСОБА_6 шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав та почав незаконно зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою в речовині 0,366 г. для власного вживання, без мети збуту.

Дії ОСОБА_6 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07.02.2023 - змінити та призначити покарання більш м`яке ніж арешт, а саме штраф.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що виходячи з обставин справи, він повністю визнав вину та щиро розкаявся у скоєному кримінальному правопорушенні. До кримінальної відповідальності раніше не притягувався, працює неофіційно та має певний заробіток з якого може сплатити штраф. А тому вважає, що вирок в частині призначеного покарання є суворим.

Захисник ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що не потребує послуг захисника, та надав згоду на проведення апеляційного розгляду у відсутність захисника. Враховуючи позицію обвинуваченого та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються встановленими органом досудового розслідування обставинами, які не оспорюються учасниками судового провадження, та згідно із ч. 1 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

З огляду на вищезазначені положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язанні з призначенням покарання.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а покарання - є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених та для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції, обираючи вид і розмір покарання ОСОБА_6 вказав, що враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до кримінальних проступків, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, про що свідчать довідки лікарів, довідку-характеристику, вимогу про судимість та його свідчення. Обставиною, що пом`якшує обвинуваченому покарання суд першої інстанції визнав та врахував щире каяття, обставин, що його обтяжують судом першої інстанції встановлено не було.

На підставі наведених даних суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкцією інкримінованої йому статті у виді арешту і підстав для призначення іншого менш суворого, альтернативного покарання, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, не знайшов.

Водночас, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, та вважає, що обраний ОСОБА_6 захід примусу у виді арешту, який полягатиме в триманні обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства є таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального проступку і даним про його особу внаслідок суворості.

Так, виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості обвинуваченого.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з їх класифікації, що передбачена нормами ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо кримінальне правопорушення вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо.

На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд залишив поза увагою конкретні обставини вчиненого ним кримінального проступку, зокрема розмір психотропної речовини (PVP масою в речовині 0,366 г.), спосіб придбання психотропної речовини - підбирання з землі та відразу ж, того ж дня вона у нього була вилучена працівниками поліції, а також ставлення обвинуваченого до скоєного і дані про його особу, а саме те, що ОСОБА_6 свою винуватість у скоєному повністю і беззаперечно визнав, надавши прокурору у кримінальному провадженні письмову заяву. Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 , згідно вимог ст. 89 КК України є особою, що не має судимостей, має місце реєстрації та постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо. На даний час неофіційно працює, а саме, перебуваючи в складі благодійної організації, займається демонтажем будинків, пошкоджених внаслідок окупації в м. Ірпінь.

Враховуючи зазначене, та беручи до уваги всі встановлені та доведені відомості у справі, що впливають на захід примусу, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутності обставин, які б його обтяжували, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 за вчинений ним кримінальний проступок покарання у виді арешту, яке полягатиме в триманні обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства протягом 3 (трьох) місяців, є невиправдано та несправедливо суворим заходом примусу.

З урахування наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність пом`якшення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а саме про застосування до нього менш суворого виду покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, встановленому для даного виду покарань. На переконання колегії суддів, саме таке покарання, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, визначеним у ст. 65 КК України, є співмірним зі ступенем тяжкості вчиненого ним кримінального проступку і даним про його особу, справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07.02.2023, на підставі п.4 ч.1 ст. 409 КПК України,підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, а апеляційна скарга обвинуваченого - задоволенню.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07.02.2023 у кримінальному провадженні №0000013 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити призначене ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання з арешту на строк 3 (три) місяці до штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4