Пр-ня по справі № 1-кп/521/928/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

18 квітня 2023 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Малиновський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001351 від 12.11.2021 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Одеса, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працююча фармацевтом, з середньою спеціальною освітою, не заміжня.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 320 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 , 23.02.2022 року, о 12 годині 00 хвилин, працюючи фармацевтом, знаходячись в аптеці «Нота Бене!», розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, 15, діючи з прямим умислом, з мотивів порушення правил відпуску наркотичних засобів та психотропних речовин, без пред`явлення рецепту з боку ОСОБА_6 , продала йому лікарський засіб «Пенталгін ІС» у кількості 4 конвалюти, що складає 40 таблеток, які містять у своєму складі наркотичний засіб кодеїн у кількості 0,28 г. та психотропну речовину фенобарбітал у кількості 0,40 г.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Частина 1 ст. 320 КК України порушення встановлених правил відпуску наркотичних засобів, психотропних речовин.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 провину у скоєнні злочину визнала та показала, що вона працює на посаді фармацевта, вона неправильно зробила, в неї помер директор на роботі та їй було тяжко це пережити, також, вона була вагітна. З порядком відпуску наркотичних препаратів вона ознайомлена, це порядок по рецепту, його перевіряє чи є на ньому печатка лікаря та дозировка, без рецепту можливо в мінімальній кількості або неможливо. Вона продала ліки на автоматі, особа не надала рецепт. Їй вже повідомили про це після того, як вона народила;

- судові витрати за кримінальним провадженням складають 1716 гривень 20 копійок (довідка);

- 4 конвалюти препатару «Пенталгін» та спирт «Фармасептил» визнані речовими доказами (постанова про визнання речовими доказами від 31.05.2022 року);

- вилучені речі визнані речовими доказами після чого ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна та вони були повернуті ОСОБА_7 (постанови про визнання речовими доказами від 09.06.2022 року; ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2022 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна; розписки від 14.07.2022 року);

- ОСОБА_7 отримав від слідчого системний блок Gamex, відеореєстратор «Dahua», комутатор «TP-link», два адаптери живлення, системний блок Logic Power, системний блок Gamax, системний блок Logic Power (гарантійна розписка від 25.08.2022 року);

- ОСОБА_3 працювала фармацевтом в аптеці «Нота Бене!» (посадова інструкція фармацевта; наказ про призначення фармацевта від 01.11.2015 року; наказ №29 від 05.04.2022 року; диплом молодшого спеціаліста; посвідчення про проходження кваліфікації до диплому НОМЕР_1 ; посадова інструкція фармацевта; трудовий договір №6 від 01.11.2015 року; договір про повну індивідуальні матеріальну відповідальність від 01.11.2015 року; договір про конфіденційність та нерозголошення таємниці від 01.11.2015 року);

- обвинувачена раніше не судима (вимога від 19.09.2022 року); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» не перебуває (запит); позитивна характеристика з місця роботи (характеристика).

Інших доказів сторони не надавали.

При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), в якому у мотивувальній частині вироку зазначено Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме «Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин».

Вказаний висновок був зроблений в зв`язку з тим, що на думку ВС місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, допустив невиправдане спрощення, усупереч ст. 374 КПК України не зазначив чіткого місця вчинення злочину (м. Одеса), а також спосіб проникнення до житла та перелік викраденого майна, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені в рішенні суду.

В даному випадку у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження це рішення у разі визнання особи виправданою або визнання особи винуватою.

Таким чином, суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватістьОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 320 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК України, суд встановлює обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину; особу винної, а саме те, що вона раніше не судима;її вік 35 років та соціальне положення не заміжня, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва серії НОМЕР_2 ) та має неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва серії НОМЕР_3 ), проживає разом зі співмешканцем та малолітньою донькою (акт обстеження житлово-побутових умов від 12.01.2023 року); характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 320 КК України у вигляді штрафу.

Щодо призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певну посаду, то суд, на підставі ч.2 ст. 69 КК України, у зв`язку з наявністю двох пом`якшуючих провину обставин, вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від додаткового покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

З урахуванням призначеного покарання та відсутністю клопотань з боку сторони обвинувачення, суд вважає за необхідне запобіжний захід не обирати.

Суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 100 КПК України частину речових доказів знищити, частину речових доказів повернути, а частину речових доказів вважати повернутою.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 320 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити за ч.1 ст. 320 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Із застосуванням ч.2 ст. 69 КК України звільнити ОСОБА_3 від додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певну посаду.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речові докази 4 конвалюти препатару «Пенталгін» - знищити, спирт «Фармасептил» - повернути власнику; інші речові докази вважати повернутими.

Рішення щодо процесуальних витрат:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1716 гривень 20 копійок.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід не обирати.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1