Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/383/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кіровограда, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , адвокату,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 13 год. 06 хв. 17.07.2023 року до 13 год. 06 хв. 14.09.2023 року та визначено заставу у розмірі 186 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2023 року, задоволено клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 186 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя виходив з того, що підозра пред`явлена ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України є обґрунтованою, та наявний ризик визначений п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КК України, тобто переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення об`єктивних обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином за висновком слідчого судді більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника СВ УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_11 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчим було надано жодного належного, допустимого доказу та обґрунтувань, що ОСОБА_10 вчинив інкримінований йому злочин.

Посилання слідчого на пояснення свідків ОСОБА_12 , яка не вказала жодним чином підтвердження, що в діях ОСОБА_10 вбачається наявний склад злочину та існування доказів надання або одержання неправомірної вигоди. Статус ОСОБА_13 допитаного в якості свідка двічі з різними по суті поясненнями вказують на процесуальні помилки слідчого органу та формальний підхід до розгляду справи слідчого судді.

Окрім цього, процесуальний статус прокурора ОСОБА_13 забороняє здійснювати досудове розслідування органом, де посадова особа є керівником та здійснює вплив на підлеглих слідчих, що розслідують дане кримінальне провадження та вчиняють відповідні процесуальні дії.

Звертає увагу суду, що огляд місця події повинен був вчинятися негайно лише після затримання особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що зроблено навпаки, оскільки затримання було здійснене через більше ніж 5 годин поспіль. Це дозволило органу досудового розслідування та його посадови особам вчинити дії по підробці службової документації

У відповідності до протоколу огляду місця події від 17.07.2023 проведеного з 13:18 по 17:00 не зайшов час до і після складеного протоколу цього ж ОМП, де зазначений час складання з 14:00 по 16:00, коли в самому протоколі на аркуші №6 мова йде про явку адвоката ОСОБА_14 - захисника ОСОБА_10 у період з 16:19 до 16:35, що становить лише 16 хвилин перебування під час участі у вказаній слідчій дії та доводить фальсифікацію протоколу ОМП з годиною його завершеного складання. Тобто, вказана слідча дія проводилася з порушенням процедури, відповідно і порушення права на захист ОСОБА_10 , якого взагалі не було запрошено до участі при складанні вказаного документу, а лише формально було зобов`язано поставити підпис.

Вказані обставини доводять відсутність належності письмового доказу, його підроблення та участь зацікавленої особи ОСОБА_13 , що впливав на результат складання цього документа за допомогою своїх підлеглих працівників.

Апелянт зазначає, що він неодноразово повідомляв суду, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, про існування вказаних подій та безпідставність інкримінованого злочину.

Також звертає увагу суду, що оголошена підозра у вигляді сьомого аркушу незрозумілого йому документу, який названо слідчим було підозрою без участі захисника є доказом обману судової системи, задля одержання покажчика ефективності роботи прокурора ОСОБА_13 .

Окрім цього, повідомляє, що його затримання відбулося лише через 5 год. 24 хв. після часу, зазначеного - фактичного затримання, зазначеного у протоколі затримання з порушенням процедури його складання та порушеного права на захист. Ці факти є беззаперечними доказом відсутності його вини.

Так порушення права на захист полягає у триманні його в статусі затриманого понад три години без участі захисника, це є доказом прибуття адвоката ОСОБА_14 лише о 16:19 станом на час його затримання, яке відбулося о 13:06 17.07.2023 (тобто більше ніж 3 год.).

Тому, процесуальні документи, складені з порушення процедури права на захист є нікчемними та недопустимим доказами.

Посилання на показання свідка ОСОБА_12 , суд мав взяти до уваги та вважати суперечливими та такими, що були надані нею з метою спростування обвинувачення, пред`явленого у інкримінованому злочині прокурором ОСОБА_15 .

Додатково повідомляє суд апеляційної інстанції, що йому випадково стало відомо, що адвокат ОСОБА_14 не може бути його захисником, оскільки він є захисником з його слів старшого сина свідка ОСОБА_12 . Вказані обставини вказують на конфлікт інтересів підзахисних та доводять залежність та злочинний умисел здійснюватися вплив та тиск на свідка ОСОБА_12 через адвоката ОСОБА_14 .

Щодо обставин справи повідомляє, що факт переведення з однієї військової частини до іншої ОСОБА_12 не відбувся і вплинути на вказані обставини він ніяким чином не міг, але неодноразово просив сприяти направлення ОСОБА_12 з військової частини до суду для можливості завершення кримінального провадження.

Зазначає, що зміст клопотання про обрання йому запобіжного заходу містить : «вирішення питання щодо переведення солдата ОСОБА_12 із в/ч, яка дислокується в АДРЕСА_3 будь-якої в/ч яка дислокується у АДРЕСА_1 ...», «... та проставлення ним позначки у службовому документі - відпускному квитку ОСОБА_12 щодо факту прибуття останньої 17.07.2023 до очолюваної ним прокуратури задля не проведення командуванням в/ч НОМЕР_1 відносно даного військовослужбовця службового розслідування за фактом без поважних причин...».

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (із змінами і доповненнями) та Указу Президента України віл 10 грудня 2008 року № 1153 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", Наказу №170 від 10.04.2029 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» вказаними вище повноваженнями наділені керівники військових частин, інших військових формувань, відомств, Міністерства оборони України.

Відмітка про прибуття та відбуття військовослужбовця до гарнізону здійснюються відповідними РТЦК та СП як то передбачає Статут гарнізонної та вартової служби ЗСУ затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 550-ХІУ, ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

А тому: до посадових обов`язків прокурора ОСОБА_13 не входять такі як кадрові переміщення, переведення, звільнення, прийняття, надання відпусток військовослужбовців ЗСУ; ні прямо ні опосередковано ОСОБА_13 не має можливості впливати на кадрові рішення, які приймаються командирами частин за погодженням Міноборони щодо переведення солдата ОСОБА_12 із в/ч, яка дислокується в АДРЕСА_3 будь - якої в/ч яка дислокується у АДРЕСА_1 - тим паче тих посадових осіб в/ч АДРЕСА_3 , на яких покладено функції щодо прийняття та оформлення кадрових рішень; до посадових обов`язків прокурора ОСОБА_13 не входять такі обов`язки, як проставляння відмітки про прибуття та відбуття військовослужбовця до гарнізону.

Хоча прокурор ОСОБА_13 обіцяв сприяти виклику ОСОБА_12 до Бобринецького районного суду Кіровоградської області для участі у справі №383/619/23, де ОСОБА_12 має статус підсудної та обвинувачується в тяжких злочинах, а тому її явка є обов`язковою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 18.07.2023, яке заперечується, містять передчасні, необґрунтовані та такі, що не підтверджені жодним доказом висновки слідчого у клопотанні щодо наявності в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Таким чином, слідчий суддя задовольнив клопотанні слідчого СВ УСБУ в Кіровоградській області про застосування запобіжного заходу, яке не містило обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, чим порушив вимоги ч.ч. 3-7 ст.132 КПК.

Крім того зазначає, що речові докази оглянуті під час складання ОМП знаходилися і знаходяться зараз у його користуванні та доводять фальсифікацію кримінального провадження, зокрема сумка, яка була на плечі під час затримання та речей в ній, які не були досліджені, зокрема заява про вимагання коштів до правоохоронних органів відносно ОСОБА_13 , яка в подальшому разом з особистими грошима та іншими предметами була викрадена фальсифікаторами кримінального провадження із його сумки.

Про це неодноразово повідомлялося керівництво слідчого ізолятора, де він перебував під вартою. В решті - решт вказана інформація до теперішнього часу є таємною та викриває злочинні наміри прокурора ОСОБА_13 у не розкритті тяжких злочинів, в яких приймав сам участь останній. Про це буде повідомлено суд під час розгляду апеляції. Окрім цього до вказаної апеляції надає оригінал апеляційної скарги написаної власноруч, в реєстрації якої йому було відмовлено працівниками слідчого ізолятора, що додається до вказаної апеляційної скарги в якості додатку.

Також повідомляє, що невідповідність дат у складених процесуальних документах підтверджується наявним записом з камер відео спостереження офісу адвоката ОСОБА_10 у період з 19:59 до 20:10 за 17.07.2023, яка записана до електронного носія (флеш - карту) та долучається до вказаної апеляційної скарги.

На відеозаписі вбачаються злочинні дії невідомих йому працівників УСБУ, які без його дозволу проникли до офісу адвоката та намагалися заволодіти адвокатською таємницею, вказані обставини вчиненого злочину можуть бути розголошені колегії в кримінальних справах апеляційного суду під час розгляду вказаної апеляції.

Також апелянт вважає, що слідчим суддею в основу прийнятого рішення, що оскаржується було взято до уваги невірне тлумачення заступником начальника СВ УСБУ в Кіровоградській області внесених Законодавцям змін щодо посилення кримінальної відповідальності за злочини вчинені в умовах воєнного стану, а саме: Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до ККУ щодо посилення відповідальності за злочини проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану » та ЗУ «Про внесення змін до ККУ щодо посилення відповідальності за мародерство», законодавцем визначено вичерпний перелік статей кримінального закону за порушення яких застосовується більш суворіше покарання, якщо воно вчинене під час дії воєнного стану, до якого ввійшли : статті 185,186,187,189,191 КК України.

А від так посилання службової особи у своєму Клопотанні на необхідність застосування до ОСОБА_10 максимально жорсткий запобіжних захід з підстав нібито вчиненого ним кримінального правопорушення під час дії військового стану - є законно необґрунтованим та порушенням прав особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення ч.3 ст.369 ККУ.

Крім того на думку апелянта слідчим суддею було порушено ч.4 ст.196 КПК України, що виявляється у тому, що ним в ухвалі не наведено жодного належного та допустимого доказу наявності у ОСОБА_10 спроб, яким слід запобігати, та які підтверджені доказами.

Окрім того, лише наявність ризиків за відсутності обґрунтованої підозри не є достатньою підставою для застосування/продовження запобіжного заходу, так само, як і просто обґрунтована підозра не дає підстав для застосування/продовження цього заходу.

Також апелянт переконаний, що слідчим суддею було порушено ст. 94 КК України, що виявилося у недотриманні правила щодо всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оскільки не взяв до уваги жодного зауваження підозрюваного та його захисників щодо неналежності та недопустимості таких доказів, а обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є співмірним виходячи з того, що слідчим у своєму клопотанні не встановлено достатніх підстав вважати можливість незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_10 на свідків, потерпілого чи спеціаліста, оскільки свідків події не встановлено, а можливість впливу на потерпілого чи спеціаліста не підтверджується ніякими доказами і не має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так само не підтверджується і наявність ризику, що підозрюваний ухилятиметься від органів досудового розслідування, оскільки за період проведення досудового розслідування, по теперішній час, підозрюваний не ухилявся від виконання процесуальних обов`язків. Також, не підтверджено жодним чином, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тобто, підозрюваний ОСОБА_10 звертає увагу апеляційного суду на відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю доповідача, підозрюваного та його захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, оскільки вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував підозрюваному запобіжний захід, саме, у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів клопотання, СВ УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 06.07.2023 за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про прокуратуру» у системі прокуратури України діють окружні прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Також, ч. 2 ст. 12 вказаного закону передбачено, що окружну прокуратуру очолює керівник окружної прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.

Відповідно до Наказу Генерального прокурора № 75 від 17.03.2023 «Про окремі питання забезпечення функціонування спеціалізованих прокуратур у сфері оборони (на правах окружних) у складі Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону утворено Кропивницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони (на правах окружної) з місцем розташування у м. Кропивницький.

Згідно п. 3 Наказу Генерального прокурора «Про особливості організації діяльності спеціалізованих прокуратур у сфері оборони» № 130 від 17.05.2023 Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону забезпечує виконання повноважень, визначених Законом України "Про прокуратуру", іншими законодавчими актами, наказами Генерального прокурора, з урахуванням положень цього наказу на території Вінницької, Кіровоградської, Миколаївської, Одеської та Херсонської областей, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а також акваторії поміж береговою лінією Одеської, Миколаївської та Херсонської областей, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і лінією державного кордону в територіальному морі України, у водах спільного використання.

Відповідно до п. 2.1 наказу Керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону № 72 від 22.06.2023 «Про розмежування повноважень між органами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону» Кропивницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони забезпечує виконання повноважень, визначених Законом України "Про прокуратуру", іншими законодавчими актами, наказами Генерального прокурора, керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону з урахуванням положень цього наказу на території Голованівського, Кропивницького, Новоукраїнського та Олександрійського районів Кіровоградської області.

Наказом Генерального прокурора від 13 квітня 2023 року №149к ОСОБА_13 з 14 квітня 2023 року призначено на посаду керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

У відповідності до примітки ст. 368 КК України - службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-5, 369 та 382 Кримінального Кодексу України є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України "Про державну службу" належать до категорії "Б", судді, прокурори, слідчі і дізнавачі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Таким чином, керівник Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_13 являється службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Статтею 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до свідоцтва №000708 від 09.09.2019 виданого Радою адвокатів міста Київа ОСОБА_10 є адвокатом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

У відповідності до положень ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Згідно із приписами ст. 7 Правил адвокатської етики, затвердженими 17.11.2012 Установчим з`їздом адвокатів України, у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Положеннями ст.ст. 3, 21, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 22 Закону України «Про запобігання корупції», визначено, що особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, зокрема посадовим та службовим особам органів прокуратури, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, у ОСОБА_10 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, виник злочинний намір щодо виказування пропозиції та надання керівнику Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону України ОСОБА_16 , як службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою дій з використанням наданого їй службового становища в інтересах третіх осіб, а саме за вирішення питання щодо переведення солдата ОСОБА_12 із військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_3 , до будь-якої військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_1 , тобто на території юрисдикції Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що 06.07.2023 о 13 години 02 хвилини до службового кабінету №1, розташованого у адміністративній будівлі Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону , за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шевченка 3, до керівника вказаної прокуратури ОСОБА_13 прибув адвокат ОСОБА_10 разом із військовослужбовцем по мобілізації військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема десантно-штурмова бригада, дислокується у АДРЕСА_3 ) солдатом ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час розмови наодинці з ОСОБА_13 , ОСОБА_10 виказав пропозицію надати йому, як службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірну вигоду у будь-якому розмірі за вчинення ОСОБА_16 в інтересах третьої особи ( ОСОБА_12 ) дій з використанням наданого йому службового становища, а саме: вирішення питання щодо переведення солдата ОСОБА_12 із військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_3 , до будь-якої військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_1 . Тоді ж, ОСОБА_10 повідомив, що відповідно до відпускного квитка № НОМЕР_3 від 05.07.2023, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_12 з 05.07.2023 надано відпустку у зв`язку з сімейними обставинами з терміном з`явлення до місця проходження військової служби - 17.07.2023.

В подальшому 14.07.2023 біля 12 години 17 хвилин адвокат ОСОБА_10 , знову прибув з власної ініціативи до адміністративної будівлі Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шевченка 3, зустрівся з ОСОБА_16 , та в ході особистої розмови повторно виказав останньому пропозицію надання йому неправомірної вигоди за вчинення в інтересах третьої особи - військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 вищевказаних дій, вказавши, що йому не обов`язково знати, як буде здійснюватися переведення солдата ОСОБА_12 , і що йому лише необхідний позитивний кінцевий результат.

Наступну з ОСОБА_13 зустріч ОСОБА_10 особисто призначив на 17.07.2023 поблизу будівлі Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шевченка 3.

17.07.2023 близько 13 години 00 хвилин, адвокат ОСОБА_10 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, знаходячись на території біля адміністративної будівлі Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шевченка 3, надав особі, яка займає відповідальне становище - керівнику вказаної прокуратури ОСОБА_13 , неправомірну вигоду розмірі 1000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 17.07.2023 становить 36 568 грн.) за вчинення ним в інтересах третьої особи дій з використанням наданого йому службового становища, а саме: за вирішення питання щодо переведення солдата ОСОБА_12 із військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_3 , до будь-якої військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_1 , тобто на території юрисдикції Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону та проставлення ним позначки у службовому документі - відпускному квитку № 2297 від 05.07.2023 на ім`я ОСОБА_12 щодо факту прибуття останньої 17.07.2023 до очолюваної ним прокуратури задля не проведення командуванням військової частини НОМЕР_1 відносно даного військовослужбовця службового розслідування за фактом не з`явлення вчасно на службу без поважних причин.

17.07.2023 о 13 год. 06 хв. ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.07.2023 в рамках вказаного кримінального провадження, ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Того ж дня, заступник начальника слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_17 , звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2023 року, вказане клопотання було задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю долучених до клопотання доказів, зокрема копіями: протоколу допиту свідка, протоколу огляду місця події, протоколу допиту свідка, протоколом додаткового допиту свідка, повідомленням про підозру та іншими письмовими доказами.

Між тим колегія суддів зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_10 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності обґрунтованості підозри є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається ініціатор клопотання, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , у відповідності до статті 12 КК України є тяжким, та у разі доведеності його винуватості та ухвалення вироку можливе покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, тобто суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також колегія суддів зважаючи на те, що ОСОБА_10 є колишнім співробітником правоохоронного органу та діючим адвокатом, чітко знає, які речі і документи вказують на його причетність до вчинення даного кримінального правопорушення, а також, де вони знаходяться, а отже має реальну можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення об`єктивних обставин даного кримінального правопорушення.

Крім того, підозрюваний може незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а саме узгодити надання свідчень у провадженні, в тому числі можливість повідомляти неправдиві дані щодо власних дій з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів також виходить із тих обставин, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Обґрунтованим також є ризик не процесуальної поведінки підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки протиправні дії підозрюваного викриті з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із чим останній може вчинити протиправні дії на продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що на даний час існують реальні ризики не процесуальної поведінки підозрюваного, передбачені п.п.1,2,3,4, 5 ч.1 ст. 177 КК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_10 кримінального правопорушення, враховано слідчим суддею і особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти встановленим ризикам.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Разом з цим, слідчий суддя належним чином обґрунтувавши мотиви у рішенні, врахувавши майновий стан підозрюваного та конкретні обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про визначення застави у розмірі 186 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На переконання колегії суддів, саме такий розмір застави визначений з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, враховані також тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, його сімейний та майновий стан, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного. Саме такий розмір застави зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Посилання апелянта на безпідставність підозри, недопустимість наданих до клопотання доказів є безпідставними, оскільки питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_10 , мають вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4