Справа № 357/3842/23
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

31 травня 2023 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, Київська область, непрацюючого, неодруженого, з середьою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , утримується в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0001611, яке внесене до ЄРДР 05 квітня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просив: продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 05 липня 2023 року, включно, без визначення розміру застави.

Подане клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121 КК України, за вчинення яких йому може бути призначеним покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

Вона обґрунтовується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

Згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2023 року, стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 04 червня 2023 року.

Закінчити досудове розслідування до вказаної дати неможливо, оскільки для цього необхідно отримати висновки експертів по призначених експертизах матеріалів, речовин та виробів, а також психіатричної експертизи щодо визначення осудності підозрюваного, після надходження висновків експертів необхідно провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, зокрема, повторно допитати підозрюваного з урахуванням отриманої після експертних досліджень інформації, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування, виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування.

У зв`язку з цим, строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 05 липня 2023 року.

Крім того, в Україні введено воєнний стан, який на даний час триває, ведуться бойові дії, що створює перешкоди для нормального функціонування установ та організацій, у тому числі експертних.

На його думку, потреба у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді триманні під вартою продовжує існувати, оскільки існують ризики: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду; впливу підозрюваного на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважав, що про можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду свідчить те що: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років; дані, які характеризують підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 , зловживає алкогольними напоями, немає міцних соціальних зв`язків; усвідомлення ОСОБА_4 можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків.

Вважав, що про можливість впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків свідчить те, що: ОСОБА_4 проживає за однією адресою зі свідками, які вказують на його причетність до злочину; фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство; здатність ОСОБА_4 до застосування або погрози застосування фізичної сили до членів сім`ї, які його побоюються, що підтверджується їхнім зверненням до правоохоронних органів; необхідність забезпечення безпеки свідків, унеможливлення незаконного впливу на них.

Вважав, що про можливість підозрюваного ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вже вчинене, свідчить відсутність у нього будь-яких моральних принципів, про що свідчить характер та спосіб вчинення злочину, стосовно його власного батька.

Зазначав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 , окрім як тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зокрема, особисте зобов`язання не може бути застосованим, оскільки установлений високий ступінь вчинення іншого кримінального правопорушення, а також наявний ризик впливу на свідків та потерпілого, переховування від органів досудового розслідування або суду.

Домашній арешт не може бути застосованим, оскільки він не зможе забезпечити дієвість кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 , з огляду на наявність високого ступеню ризиків впливу свідків, потерпілого, а також враховуючи ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від органів досудового розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, вважав, що заставу до підозрюваного ОСОБА_4 застосовувати не слід, оскільки той підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи наведені у клопотанні слідчого ОСОБА_6 .

Підозрюваний ОСОБА_4 просив звільнити його під домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного, зазначав, що підозра, яка пред`явлена ОСОБА_4 не підтверджена доказами, оскільки не установлено хто кого бив та чи бив узагалі, свідків події злочину не було, тому незрозуміло, як він може на них впливати, брат ОСОБА_4 більше разів притягався до адміністративної відповідальності, чим сам ОСОБА_4 , відтак це не може свідчити про наявність будь-якого з ризиків.

Згідно з ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, слідчий/прокурор має довести, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення вказувала на наявність двох з вищезазначених ризиків, а саме, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. До того ж, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

До того ж, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає доведеним, що тяжкість можливого покарання ОСОБА_4 , дані, які характеризують його особу, а саме: він зловживає алкогольними напоями, про що свідчать, у сукупності, покази свідків, постанова ГАБІ № 681930 від 14 жовтня 2022 року, протокол ВАВ № 070658 від 14 жовтня 2022 року; не має міцних соціальних зв`язків, які заслуговують на довіру; не має іншого місця проживання, окрім як з потерпілим та свідками, а також зважаючи на незначний час з моменту вчинення кримінального правопорушення, на даний час продовжує існувати ризик, що він може переховуватися від органу досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні, про що зазначено у частинах 1, 2 статті 23 та статті 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

У свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту (п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Плєшков проти України» від 10.02.2011 року, заява № 37789/05).

Слідчий суддя вважає доведеним, що продовжує існувати ризик здійснення ОСОБА_4 впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, що обумовлено тим, що він безпосередньо проживає із потерпілим та свідками, покази яких є важливими для доведення вини ОСОБА_4 , неодноразово на останнього складались адміністративні матеріали, про вчинення домашнього насильства стосовно членів його сім`ї, а також враховуючи необхідність забезпечення безпеки свідків, фактор страху людини перед ОСОБА_4 , який здатний застосувати фізичну силу до них, що підтверджується їхнім зверненням до правоохоронних органів.

До того ж, слідчий суддя вважає, що існують достатні та обґрунтовані підстави стверджувати, що існує можливість повторного вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, у тому числі стосовно свідків, оскільки у нього з ним часто виникають конфлікти, за місцем спільного їхнього проживання.

Слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що не було очевидців саме події злочину, оскільки в кримінальному провадженні є допитані свідки та потерпіла, покази яких є не менш важливими для виконання завдання кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчому судді доведено, що з огляду на ступінь імовірності доведених ризиків, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, відсутність у нього постійного місця роботи, іншими запобіжними заходам, аніж тримання під вартою, буде неможливо досягти мети визначеній у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідча суддя не вбачає можливості застосувати до ОСОБА_4 такий запобіжний захід, як домашній арешт, адже місце його проживання збігається з місцем проживання потерпілої та свідка.

У свою чергу, слідчий суддя, вважає доведеним, що до закінчення строку дії ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 від 06 квітня 2023 року, досудове розслідування не може бути закінчене, оскільки для цього необхідно отримати висновки експертів, після чого необхідно провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, зокрема: повторно допитати підозрюваного з урахуванням отриманої інформації; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування; виконати інші процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування.

Проведення вищевказаних слідчих (розшукових) дій потребує додаткового часу з огляду на складність провадження, їх результати матимуть доказове значення для підтвердження або спростування винуватості підозрюваного.

Вказане стверджується доданими до клопотання слідчого ОСОБА_6 доказами, а також постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 30 травня 2023 року.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя заставу до підозрюваного ОСОБА_4 не застосовує, оскільки той підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.

За таких обставин, слідчий суддя клопотання слідчого ОСОБА_6 задовольняє.

Разом з цим, стосовно посилання ОСОБА_4 на стан здоров`я, слідчий суддя зазначає про таке.

На даний час доказів, які підтверджують слова ОСОБА_4 немає.

Однак, згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана: створити особам, взятим під варту, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.

Згідно із п. 2.3 розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Отже, оскільки ОСОБА_4 в судовому засіданні скаржився на стан здоров`я і відсутність лікування, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати державну установу «Київський слідчий ізолятор» забезпечити медичне обстеження ОСОБА_4 .

Зокрема, вказане необхідне і для установлення можливості тримання під вартою ОСОБА_4 , за станом здоров`я.

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 199, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , у межах строку досудового розслідування, на 36 (тридцять шість) днів, тобто до 05 липня 2023 року.

Доручити Державній установі «Київський слідчий ізолятор» провести медичне обстеження підозрюваного ОСОБА_4 , про результати якого повідомити суд.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 05 червня 2023 року.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА