Справа № 567/51/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2023 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Здолбунів Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого: 03.05.2022 Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 21.12.2022 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком від 03.05.2022,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 309 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим: 03.05.2022 Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком один рік, на шлях виправлення та перевиховання не став, до погашення чи зняття судимості у встановленому законом порядку, протягом року після засудження за цією статтею вчинив нові кримінальні правопорушення, за наступних обставин.

18 травня 2022 близько 19 години ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно, без мети збуту, для власного використання всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, перебуваючи поблизу річки Случ, що у м. Новоград - Волинський (Звягель) Житомирської області, підібрав з землі та таким чином придбав, шляхом привласнення знайденого, два прозорі полімерні пакети та один полімерний пакет поверхня якого була оклеєно липкою стрічкою типу скотч жовто - зеленого кольору із кристалічною речовиною в середині кожного пакета.

В подальшому ОСОБА_4 помістив вказані пакети до карманів свого верхнього одягу, а потім переклав до жіночої сумки (косметички) блакитного кольору своєї знайомої ОСОБА_6 та незаконно зберігав при собі до моменту виявлення та вилучення їх 18.05.2022 року близько 23 години, працівниками поліції.

Згідно висновків судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/118-22/4455- НЗПРАП від 15.06.2022, №СЕ-19/118-22/4456-НЗПРАП від 15.06.2022 два прозорі полімерні пакети та один полімерний пакет поверхня якого була оклеєно липкою стрічкою типу скотч жовто - зеленого кольору із кристалічною речовиною в середині кожного пакета у своєму складі містять психотропну речовину "PVP" (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 476,731 г. та відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Окрім цього, ОСОБА_4 15 серпня 2022 близько 17 год., діючи умисно, незаконно, без мети збуту, для власного використання всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, перебуваючи поблизу автомобільного мосту по проспекту Незалежності у м.Нетішин Хмельницької області, підібрав (знайшов) та таким чином придбав, шляхом привласнення знайденого, один прозорий безбарвний полімерний пакет із кристалічною речовиною білого кольору. В подальшому останній помістив вказаний пакет до кишень свого особистого одягу та незаконно зберігав при собі до моменту виявлення та вилучення цього ж дня близько 23 години працівниками поліції.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/118-22/8166- НЗПРАП від 27.09.2022, один прозорий безбарвний полімерний пакет із кристалічною речовиною у своєму складі містить психотропну речовину "PVP", (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 0,1581 г. що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, вчинене протягом року після засудження за цією статтею та за ч. 3 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Під час досудового розслідування між прокурором Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури, якому на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000063 від 19.05.2022 ОСОБА_3 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 30.12.2022 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2, 3 ст.309 КК України, щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 30.12.2022, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинення яких ставиться йому у провину.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за ч. 2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки, за ч. 3 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду від 03.05.2022 призначивши йому покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст. 309 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. У вчиненому щиро розкаявся.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відносяться до нетяжкого та тяжкого злочинів, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч. 2, 3 ст. 309 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Згідно з вимогами ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку але до повного відбування покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно роз`яснень викладених п. п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Також суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та характеристиці особи обвинуваченого.

Водночас, з урахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, при цьому дані про особу обвинуваченого та наявність обставин, що пом`якшують покарання, не свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання чи є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, та враховуються при призначенні йому покарання в межах визначених санкціями ч.2, 3 ст.309 КК України, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Острозького районного суду від 03.05.2022.

Дане покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, оскільки передбачений законом склад кримінальних правопорушень та рамки покарання відповідають один одному, а також те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовано, клопотань з цього приводу прокурором не заявлялось.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні становлять 6796,08 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

28.03.2023 володільцем арештованого майна у кримінальному провадженні згідно ухвали слідчого судді від 23.05.2022 - автомобіля марки "ЗАЗ 1103", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 подано клопотання про скасування арешту вказаного транспортного засобу, в обґрунтування якого зазначає, що на сьогоднішній день відсутня потреба в перебуванні майна під арештом, оскільки ні вона, ні власник автомобіля ОСОБА_8 не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, автомобіль не є речовим доказом у кримінальному провадженні та не підлягає спеціальній конфіскації, а подальше застосування арешту порушуватиме її права як законного володільця.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже, вжиті під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 23.05.2022, а саме арешт автомобіля марки "ЗАЗ 1103", реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягають скасуванню відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, а вказаний транспортний засіб підлягає поверненню володільцю.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується вимогами п. 3, 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475, 100, 122, 124 КПК України, суд

з а с у д и в:

затвердити угоду від 30.12.2022 про визнання винуватості, укладену між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 309 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання:

за ч. 2 ст. 309 КК України 2 (два) роки позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 309 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання призначити ОСОБА_4 за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Острозького районного суду Рівненської області від 03.05.2022, шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_4 з дня затримання за попереднім вироком, а саме з 16.01.2023.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6796,08 грн. витрат на проведення експертизи.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 23.05.2022, а саме арешт автомобіля марки "ЗАЗ 1103", реєстраційний номер НОМЕР_1 та, після вступу вироку в законну силу, повернути вказаний автомобіль ОСОБА_7 , як законному володільцю.

Речові докази у справі: особливо небезпечний психотропний засіб PVP масою 389,678 г, 87,053 г, 0,1581 г, упакований в пакети Експертної служби МВС України №2302372, №2478163 та №2671455, що передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити; два оптичні диски для лазерних систем зчитування DVD-R зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1