Провадження № 1-кп/204/497/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження № 0000661, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сватове Луганської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не маючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Сватове Луганської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не маючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження строків застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Клопотання прокурора обґрунтовані наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що підсудні обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого, у разі доведення їх винуватості в суді, їм загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна. Обвинувачені постійного місця мешкання не мають, після вчинення кримінального правопорушення виїхали до іншої області з метою переховування від органів досудового розслідування. Усвідомлюючи міру покарання, яка загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими, останні можуть чинити незаконний вплив на свідків, місце проживання та особисті дані яких їм відомі у зв`язку з наявною можливістю ознайомлюватися із матеріалами кримінального провадження. Обидва обвинувачених не мають достатнього джерела доходу, офіційного місця роботи, що в сукупності з тим, що ОСОБА_7 є раніше судимим може спричинити вчинення останніми інших корисливих кримінальних правопорушень задля забезпечення свого рівня життя. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

У судовому засіданні прокурор підтримав вищезазначене клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 - ОСОБА_4 подала до суду клопотання, в якому просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити застосовний запобіжний захід на домашній арешт або визначити розмір застави. В обґрунтування клопотання зазначає, що сторона обвинувачення не надала суду підтвердження існування ризиків, про які вона зазначає та не довела, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобіжи ризикам пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах.

Захисник ОСОБА_7 - ОСОБА_5 в судовому засідання зазначив, що ризиків, які перелічив прокурор не існує, з огляду на наступне. Обставини існування ризику, передбаченого п. 1 ст. 177 КПК України надумані, оскільки обвинувачений не втікав після вчинення кримінального правопорушення, а вивозив сім`ю до безпечного місця. Ризику перешкоджання кримінальному провадженню немає, оскільки обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, він неофіційно є батьком 3 малолітніх дітей. Ризик, передбачений п. 3 ст. 177 КПК України формально нічим не доведений, оскільки потерпілого навіть прокурор не може знайти. Захисник просив змінити застосований запобіжний захід на більш м`який або визначити заставу у кримінальному провадженні.

Обвинувачені в судовому засіданні підтримали позиції своїх захисників.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 177, ч. 1 ст. 178 КПК України визначено, що застосування запобіжного заходу здійснюється з метою, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків на підставі наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, для запобігання яких здійснюється запобіжний захід.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи. Доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Продовження строку тримання під вартою, як підстава для втручання в право особи на свободу, має містити його обґрунтування, доцільність, аналіз ризиків у конкретних обставинах та інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. («W проти Швейцарії», «Тейс проти Румунії» та ін.).

При розгляді цього клопотання, у відповідності до статті 177 КПК України, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення дійсних ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України при наявності обґрунтованої підозри.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, стосовно того, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Як встановлено судом, обвинувачені є неодруженими, офіційно утриманців не мають, офіційного джерела доходу не мають, раніше судимі, таким чином характеризуються відсутністю стійних соціальних зв`язків та міцних стримуючих факторів, відтак є підстави вважати, що перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання у разі визнання винуватими у вчиненні злочину обвинувачені можуть переховуватися від суду, в тому числі й на території Російської Федерації, враховуючи режим воєнного стану на території України.

Оскільки в обвинувачених відсутнє законне джерело доходу, яке здатне забезпечити рівень їх життя, а також наявна схильність до вчинення кримінальних правопорушень, з огляду на судимість за вчинення умисного злочину, існує ризик продовження обвинуваченими вчинення кримінальних правопорушень.

Також судом встановлено наявність ризику незаконного впливу обвинувачених на потерпілу та свідків, з огляду на те, що в судовому засідання ці особи ще не допитані.

Суд зазначає, що застосований до обвинувачених запобіжний захід не виходить за межі розумного строку тривалості, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, який на даному етапі судового провадження превалює над принципом поваги до особистої свободи обвинувачених, оскільки обставини кримінального правопорушення, характер інкримінованого обвинуваченим діяння свідчить про підвищену суспільну небезпеку як самого діяння, так і осіб обвинувачених.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дозволить здійснювати дієвий контроль за поведінкою обвинуваченого, забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня існуючі ризики кримінального провадження, відтак суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд враховує доводи захисників обвинувачених стосовно клопотання прокурора, однак в сукупності з вищезазначеними обставинами, оскільки підстав для зміни застосованого запобіжного заходу не встановлено, суд не вбачає надавати їм оцінку, з огляду на те, на рішення суду ця оцінка не матиме вирішального значення.

Враховуючи доведеність обґрунтованості підозри, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, дійсних та триваючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим в разі визнання винуватими та відсутність обставин, які не виправдовують такий ступінь втручання у їх права і свободи особи, суд убачає підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України на 60 днів.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченим діяння, відсутність інформації про працевлаштування останніх, суд вважає, що належна процесуальна поведінка обвинувачених може бути забезпечена лише шляхом застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369-372, 376, 392-393 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - задовольнити.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 16 червня 2023 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 16 червня 2023 року включно.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який - відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1