Ухвала

Іменем України

4 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 185/8554/23

провадження № 51-5173 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні скарги представника потерпілого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001136 від 22 червня 2023 року на постанову старшого слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про часткове задоволення клопотання від 20 липня 2023 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник потерпілого ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду ухвалою від 17 серпня 2023 року на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого - ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року, мотивуючи своє рішення тим, що апеляційну скаргу було подано на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі представник потерпілого, вважаючи вказану ухвалу суду апеляційної інстанції необ`єктивною, необґрунтованою, такою, що постановлена із грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування своїх вимог представник потерпілого посилається на те, що ст. 309 КПК передбачено ухвали слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, та зазначає, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про часткове задоволення клопотання оскарженню не підлягає, однак, посилаючись на п. 17 ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 9, ч. 1 ст. 24 КПК, правовий висновок закріплений у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к, ст. 55 Конституції України, а також рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, вказує, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є абсолютним, оскільки, як зазначає представник потерпілого, Конституція України прямо передбачає, що це право не може бути обмежене.

Мотивуючи свою скаргу, представник потерпілого також зазначає, що непроведення слідчих дії, які були заявлені в клопотанні представника потерпілого про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0001136 від 22 червня 2023 року, може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду вказаного кримінального провадження, а також створює перешкоди щодо встановлення істини у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, на думку представника потерпілого, ухвала слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року підлягає оскарженню в суді апеляційної інстанції.

Вказує, що незадоволення клопотання про проведення необхідних слідчих дій призводить до порушення вимог статей 2, 9 КПК з боку слідчих та прокурора, однобічності, неповноти, упередженості та незаконності під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, чим, на його думку, створюються перешкоди для встановлення істини у справі.

Перевіривши касаційну скаргу та надану до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Тобто, у даному випадку, предметом перегляду суду касаційної інстанції може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого, як така, що можеперешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

З урахуванням зазначеного, доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року не можуть бути предметом касаційного розгляду та не підлягають перевірці у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Положеннями ст. 24 КПК встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 глави 26 КПК.

Відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зі змісту п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК вбачається, що особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про відмову у задоволенні такої скарги.

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень (єдиний унікальний номер судової справи 185/8554/23), в задоволенні скарги представника потерпілого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001136 від 22 червня 2023 року на постанову старшого слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про часткове задоволення клопотання від 20 липня 2023 року - відмовлено.

Отже, слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, постановляючи ухвалу від 10 серпня 2023 року, діяв у межах своїх повноважень, передбачених КПК.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, представник потерпілого звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Положеннями ч. 3 ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями КПК, і розширеному тлумаченню він не підлягає.

Тобто постановлена у цьому провадженні ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на рішення слідчого про часткову відмову у задоволенні клопотання про вчинення процесуальних дій не входить до визначеного у КПК переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Таким чином, з огляду на вищевказане, оскарження вищезазначеної ухвали слідчого судді в апеляційному порядку чинним КПК не передбачено.

Встановлення законодавцем обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Суддя Дніпровського апеляційного суду, перевіряючи апеляційну скаргу представника потерпілого на відповідність вимогам ч. 4 ст. 399 КПК, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Також колегія суддів зауважує, що посилання представника потерпілого на загальні засади кримінального провадження не спростовує обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, застосовуються у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відмова суду апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням судового рішення слідчого судді, оскарження якого законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, та, з огляду на положення, передбачені ч. 6 ст. 9 КПК, не свідчить про порушення загальних засад кримінального провадження, оскільки рішення слідчого судді постановлено в межах його повноважень, передбачених КПК, якими також чітко врегульовано порядок їх оскарження.

Одночасно Суд вважає, що посилання представника потерпілого на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року в справі № 757/49263/15-к є безпідставним, оскільки вказане рішення було ухвалено з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, які суттєво відрізняються від обставин у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, зазначене судові рішення Суду стосується того випадку, коли в апеляційному порядку оскаржувалось рішення слідчого судді, яке не передбачене нормами кримінального процесуального закону, тоді як оскарження рішень, слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій регулюється положеннями КПК.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого - ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, за результатом перевірки доводів представника потерпілого ОСОБА_4 щодо оскарження вищезазначеного судового рішення, колегія суддів не встановила підстав, які б свідчили про необхідність задоволення касаційної скарги.

Така позиція колегії суддів узгоджується з судовою практикою Верховного Суду, яка знайшла своє відображення, зокрема, в ухвалі від 21 серпня 2023 року в справі № 761/23854/23 (провадження № 51- 4946ск23).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3