Провадження по справі № 1-кп/522/1702/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 108, кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000779 від 24.06.2021 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Горка, Григоріопольського району, Придністровської Молдавської республіки, громадянина ПМР, який має вищу освіту, тимчасово не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

23.06.2021 року, приблизно о 12 год. 50 хв., в Приморському районі м. Одеса, водій ОСОБА_3 , перед початком руху вперед на технічно справному автомобілі «MAZDA 5», р/н НОМЕР_1 , який знаходився у лівого краю проїзної частини вул. Водопровідна, напроти буд. 1А к. 17 вул. Старосінна площа, не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не переконався в повній відсутності перешкод або інших учасників дорожнього руху, що могли перебувати попереду автомобіля «MAZDA 5» в його безпосередній близькості, після чого почав рух вперед, уздовж вул. Водопровідна зі сторони вул. Пантелеймонівська в напрямку вул. Старосінна площа.

Здійснюючи рух вперед, в умовах світлого часу доби без обмежень оглядовості, на сухому асфальтному покритті, водій ОСОБА_3 був неуважним і не стежив за дорожньою обстановкою, що склалася попереду керованого ним автомобіля, що позбавило його можливості безпечно керувати транспортним засобом, контролювати його руху та вчасно реагувати на можливу зміну дорожньої обстановки, в результаті чого допустив наїзд на особу похилого віку - пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка тривалий час здійснювала рух із тачкою в руках, попереду автомобіля «MAZDA 5» справо наліво відносно його розташування та подальшого руху. Крім того, 26.06.2021 року, приблизно о 12 год. 52 хв. у ОСОБА_3 , після скоєння ним дорожньо - транспортної пригоди на автомобілі «MAZDA 5», р/н НОМЕР_1 , напроти буд. 1А к 17 вул. Старосінна площа в м. Одеса, виник раптовий умисел на приховання кримінального правопорушення та зникнення з місця вчиненого злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, посадив постраждалу ОСОБА_6 до автомобіля «MAZDA 5», довіз до КНП «МКЛ №1» м. Одеса, після чого залишив лікувальний заклад. Після цього в органи Національної поліції про факт ДТП не повідомив, чим порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці, перелому шиловидного відростку правої ліктьової кістки, забою та гематоми в області зовнішньої щиколотки лівої гомілки, садна правої величної області. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів та могли бути отриманні в наслідок ДТП (контакту автомобіля, що здійснює рух з тілом пішохода). Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричиненні 23.06.2021 року. Вказані ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Так встановлено, що дії водія автомобіля «MAZDA 5» регламентувалися вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху, згідно з якими, перед початком руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху - водієві автомобіля належало перед початком руху переконатися, що проїзна частина перед ним вільна і рух вперед автомобіля буде безпечним. Виконанням вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху водій автомобіля «MAZDA 5» мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

Таким чином, водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми необережними діями допустив порушення вимог п. 2.3(б), 10.1 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія:

п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті та пояснив суду наступне.

В другій половині літа 2021 року, більш точної дати не пам`ятає, неподалік біля автостанції «ПРИВОЗ», біля магазину «Копійка» в м. Одесі, більш точної адреси не знає, в своєму автомобілі «MAZDA 5» чекав людину. Стояв за пішохідним переходом з лівої сторони дороги зі смугою одностороннього руху. Після того, як людина, на яку він очікував сіла в автомобіль, він включив сигнал покажчика повороту, подивився на ліво, рушив з місця та в цей час перед ним з`явилась літня жінка, яка рухалась з тачкою, яку він зачепив автомобілем та вона впала. Після цього одразу вийшов з машини, підняв жінку, посадив її в автомобіль та відвіз до лікарні, яка розташована по вулиці Болгарська/М`ясоїдівська в м. Одесі. Приїхавши до лікарні всіляко намагався їй допомогти, щоб її помістили до лікарні. Зрозумів, що зробив помилку, залишивши місце ДТП, оскільки йому необхідно було викликати поліцію, швидку на місце події. Однак він хотів, щоб жінці якнайшвидше надали медичну допомогу. Не мав наміру переховуватися. Через кілька днів поліція прийшла до нього та забрала автомобіль на штраф майданчик. Далі він зв`язався з родичами потерпілої, однак вони назвали суму компенсації, яку він на той час не міг собі дозволити сплатити. Також під час судового розгляду намагався вирішити питання щодо відшкодування шкоди потерпілій, однак не зміг вийти з нею на зв`язок.

У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що бажає відшкодувати шкоду потерпілій, але остання більше не виходить на зв`язок, претензій будь-якого характеру до теперішнього часу до нього не пред`являла. Зробив відповідні висновки та завіряв суд, що більше не порушуватиме ПДР.

Просив суд суворо його не карати, призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, питання щодо додаткового покарання у виді позбавлення його права керувати транспортними засобами залишив на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 , просив звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із дійовим каяттям, на підставі ст. 45 КК України, враховуючи те, що його підзахисний щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв його розкриттю та потерпілою не заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_6 про дату, час та місце судового засідання сповіщалась належним чином, але в судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення не надсилала, про причини неявки суд не повідомила.

Оскільки ОСОБА_3 визнав вину в повному обсязі, суд вважав за недоцільне дослідження доказів по справі, в тому числі допит потерпілої, за обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, потерпіла з цивільним позовом як на стадії досудового розслідування так і під час судового провадження не зверталась.

Однак суд зазначає, що потерпіла особа не позбавлена права звернутись з цивільним позовом в порядку цивільного провадження.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Мотиви прийнятого судом рішення, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який, є громадянином Молдови, уродженцем с. Красна Горка, Григоріопольського району, Придністровської Молдавської республіки, який має середню освіту, тимчасово не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, який проживає в м. Одеса, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримував водійське посвідчення, копія якого долучено прокурором в судовому засіданні, що вказує на те, що він має право керувати транспортними засобами.

Враховуючи обставини злочину, особу обвинуваченого, який є раніше не судимою особою, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щирого каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до одного року.

В даному випадку, за ч. 1 ст. 286 КК України додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами є безальтернативним.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 45 КК України, оскільки сам по собі намір обвинуваченого відшкодувати потерпілій завдану кримінальним правопорушенням шкоду, не може вважатись дійовим каяттям. Підстави дійового каяття, полягають окрім щирого розкаяння особи у вчиненому злочині, активного сприяння нею у розкритті цього злочину, ще умови повного відшкодуванні завданих збитків або усуненням заподіяної шкоди. Відповідно до обвинувального акту, потерпілій ОСОБА_6 не відшкодовано шкоду завдану кримінальним правопорушення, а отже відсутня одна із зазначених складових ознак дійового каяття, що виключає можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 45 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В обвинувальному акті зазначено, що під час досудового розслідування витрати на залучення експертів в загальній сумі складають: 2745 гривень 76 копійок, на підтвердження чого стороною обвинувачення було надано суду відповідні докази.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі ст. 174 КПК України, арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2021 року у кримінальному провадженні необхідно скасувати.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 53, 65, 286 КК України, ст. 100, 124, 174, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 (нуль) копійокз призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Застосувати розстрочку виплати штрафу, встановивши, що ОСОБА_3 повинен сплачувати 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 (нуль) копійок, щомісячно протягом 10 місяців, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу він має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. Згідно з частиною 4 статті 26 КВК України у разі несплати ним чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 документально підтверджені судові витрати, витрачені на залучення експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз у зв`язку з проведенням судових експертиз (виконавець: Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз МЮ України, (р/р UA1000586 в ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, код ЄДРПОУ - 02883110), на загальну суму 2 745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 76 (сімдесят шість) копійок, а саме:

- судова авто-технічна експертиза вартістю 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок;

- судова авто-технічна експертиза за обставинами ДТП, вартістю 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 88 (вісімдесят вісім) копійок.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2021 року у кримінальному провадженні № 0000779 від 24.06.2021 року на автомобіль марки «MAZDA 5», д/н НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 03.02.2018 року, належить: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- автомобіль марки «MAZDA 5», д/н НОМЕР_1 , який отримав на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - вважати повернутим ОСОБА_3 , згідно зберігальної розписки від 27.08.2021 року;

- DVD-R -диск кольорового (жовтий, білий, червоний), об`ємом 4,7 GB, на якому знаходяться відеозаписи з камер зовнішнього відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (Центр-«)77»), розміщеної за адресою: м. Одеса, напроти будинку 1А к 17, Старосінна площа, на якому зафіксовані обставини ДТП від 23.06.2021 року, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1