ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/614/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю захисника ОСОБА_6 ,

-підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 травня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого з ОВС СУ ГУНП в Харківській областізадоволено та застосовано щодо ОСОБА_7 , 1984 року народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування, тобто до 21 червня 2023 року включно та визначено заставу у розмірі 2 321 660 грн.

Цією ж ухвалою покладено на ОСОБА_7 обов`язки строком на два місяці, в разі внесення ОСОБА_7 застави: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом; не відлучатись з м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; здати на зберігання до ГУ ДМС України в Харківській області документи на ім`я громадянина України ОСОБА_7 , які дають право на виїзд та в`їзд до України; утриматись від спілкування з керівниками, засновниками та співробітниками ДП «Дороги Харківщини» та ТОВ «БК «Євродор»

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначила, що пред`явлена підозра є необґрунтованою, а ризики встановленні слідчим суддею не підтвердженні належним чином. Наголосила, що подія мала місце майже п`ять років тому та підозрюваний мав достатньо часу для переховування від органів досудового розслідування. Указала, що підозрюваний не намагався переховуватись навіть після отримання повідомлення про підозру. Зазначила, що ОСОБА_7 звільнився з посади директора ТОВ «БК «Євродор» 20 березня 2020 року, а тому більше не має доступу до речей і документів, які можуть мати істотне значення для досудового розслідування. На думку захисника ризик впливу на свідків також відсутній, оскільки з моменту, коли підозрюваний дізнався про здійснення досудового розслідування з 02.04.2019 року минуло багато часу та останній не вжив жодних заходів для здійснення такого впливу. Також наголосила, що суд визначив занадто великий розмір застави, без врахування того, що підозрюваний є безробітною особою, перебуває у шлюбі, в якому виховує двох неповнолітніх дітей, страждає з дитинства на бронхіальну астму. Крім того, зазначила, що слідчим суддею безпідставно визначено адресу його проживання АДРЕСА_1 , оскільки останній фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що унеможливлює виконання обов`язку не відлучатися з м. Дніпра.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст.191,ч.5 ст.191 КК України, за які останньому може бути призначено максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_7 підозрюється у привласненні чужого майна на загальну суму 2 321 660грн., на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Доводи скарги захисника про відсутність ризику впливу на свідків та потерпілих є необґрунтованими.

Після вручення підозри, існує ризик, що ОСОБА_8 під впливом тяжкості пред`явленої підозри може вдатися до відповідних дій, а враховуючи, що при прийнятті судового рішення по суті кримінального провадження, суд може спиратися лише на показання свідків отримані під час судового розгляду, наявність цього ризику не спростовується.

Що стосується існування ризику знищення, ховання чи спотворення речей та документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, то цей ризик теж знаходить своє підтвердження, оскільки органами досудового розслідування на час продовження запобіжного заходу не вилучено всіх документів, які можуть мати істотне значення для кримінального провадження, а тому існує ризик, що останній має змогу вжити певних заходів щодо знищення невстановлених досудовим розслідуванням речей та документів.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Доводи захисника про необґрунтованість підозри, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу підлягають встановленню лише обставини наявності обґрунтованої підозри, а не змісту окремих доказів, оцінка яких можлива лише під час судового розгляду кримінального провадження, а також правильність кваліфікації дій підозрюваного.

Крім того, сторона захисту не позбавлена можливості оскаржити пред`явлену підозру протягом відповідного строку, передбаченого КПК України, після її пред`явлення.

Згідно ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно положень до ст.182 КПК України, суддя, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, визначив достатньою суму застави для забезпеченням підозрюваним виконання своїх обов`язків, передбачених КПК України, відповідно до абзацу 2 п.3 ч.5 ст.182 КПК України саме в розмірі 2 321 660грн., тобто у розмірі завданих збитків.

Посилання захисника на те, що підозрюваний є безробітною особою, перебуває у шлюбі, в якому виховує двох неповнолітніх дітей, страждає з дитинства на бронхіальну астму, як на підставу вважати заставу у визначено розмірі занадто великою, є безпідставними та спростовуються даними наведеними в апеляційній скарзі, а саме того, що підозрюваний вже вніс встановлений слідчим суддею розмір застави.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру застави.

Посилання захисника на невірне встановлення місця проживання підозрюваного, як на підставу скасування ухвали слідчого судді, у тому числі з причин неможливості належного виконання обов`язку підозрюваного не покидати м. Дніпро, є необґрунтованими.

Підозрюваний не позбавлений можливості змінити місце проживання через повідомлення слідчого про нове місце проживання, та подальше проживання за вказаною ним адресою не може вважатися порушень покладених на нього обов`язків.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , визнання розміру застави та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: