Справа № 627/700/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000483 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Коротище Володарсько - Волиського району Житомирської області, українки, громадянки України, маючої середню освіту, на утриманні неповнолітніх дітей не маючої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

24.07.2023 близько 12:00 години ОСОБА_4 , знаходячись на території домоволодіння своєї знайомої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , де допомагала по господарству. Через деякий час приблизно о 12:30 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку, в приміщенні коридору на дерев`яній полиці, помітила банківську картку для виплат «Приватбанку» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , і в цей час у останньої раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення банківської картки.

Реалізуючи вищевказаний прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаною банківською карткою ОСОБА_4 , скористалась зручними обставинами, а саме тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, незаконно заволоділа у супереч волі потерпілої банківською картою для виплат «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , з метою подальшого користування.

Крім того 24.07.2023 близько 12:30 год. ОСОБА_4 , знаходячись в будинку своєї знайомої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні коридору на дерев`яній полиці, помітила грошові кошти в сумі 500 гривень і в цей час у останньої раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, таємно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, протиправно в умовах воєнного стану, веденого в дію Указом Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 зі змінами, внесеними згідно з Указамами Президента №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 23.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу заволоділа грошовими коштами в сумі 500 гривень, які належать ОСОБА_5 , після чого покинула місце вчинення злочину з викраденим майном, обернувши його в подальшому на свою користь і розпорядилась ними за власним розсудом, внаслідок чого, завдала потерпілій матеріальну шкоду 500 гривень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю та в скоєному щиро розкаялася.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилася, але мається від неї заява про розгляд кримінального провадження за її відсутності. Також вказала, що претензій до ОСОБА_5 не має, на суворому покаранні не наполягає.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілої.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, а саме:

- таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану;

- викрадення офіційних документів з корисливих мотивів.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину та особу обвинуваченої, яка не працює, не заміжня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» не перебуває, раніше не судима.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Також відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Окрім цього, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, дані, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка не судима, враховуючи ставлення обвинуваченої до скоєного, яка свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю та щиро каялася, позицію потерпілої, яка не наполягала на призначенні суворого покарання обвинуваченій, оскільки претензій до неї немає, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинувачену від відбування покарання з випробуванням. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

По справі цивільний позов не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 , ч.1 ст.357 КК України та призначити їй покарання за цим законом:

- за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 3 (три) роки.

На підставі статті 76 КК України ОСОБА_4 встановити наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 міру запобіжного заходу не обирати.

Речовий доказ по справі, а саме: банківська картка для виплат «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка згідно зберігальної розписки перебуває на зберіганні у ОСОБА_5 - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1