Справа № 204/5158/23
Провадження № 1-кп/204/858/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 03.04.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з професійно технічною освітою, військовослужбовцю за призовом під час мобілізації, старшого сержанта 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2023 року, приблизно о 19 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 старельцької роти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_6 , доведено для виконання бойове розпорядження (наказ) командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 №89дск 15.02.2023 року, щодо терміном до 21 год. 00 хв. 15 лютого 2023 сформувати зведену групу силами стрілецької роти із завданням посилити підрозділів «опбр-1» у кількості до одного стрілецького взводу, зокрема і до старшого стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , який знаходився в строю під час вказаного шикування.

При цьому наказ виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод солдата ОСОБА_5 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Однак, солдат ОСОБА_5 у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 15 лютого 2023 року приблизно о 19 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, доведений йому тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 старельцької роти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_6 .

Умисне невиконання солдатом ОСОБА_5 наказу потягло за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності та невиконання завдань за призначенням.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, у скоєному щиро покаявся та показав про вчинення ним кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

За згодою учасників судового провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Учасникам справи роз`яснено, що вони в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати в апеляційному порядку обставини, які ні ким не оспорювались під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Таким чином суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, які виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання,суд визнає щире каяття обвинуваченого та те, що останній виконує бойові завдання щодо протидії військової агресії Російської Федерації проти України.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: суспільну небезпечність та ступень тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, його відношення до скоєного, бажання продовжити виконувати свій військовий обов`язок по захисту держави, а також ту обставину, що обвинувачений раніше не судимий, є військовослужбовцем, позитивно характеризується за місцем служби.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосування положень ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності покарання, наявності пом`якшуючих обставин, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши більш м`яке покарання, ніж передбачено законом. А саме призначити обвинуваченому покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням у доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням у доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого. Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1