Єдиний унікальний номер 333/6229/23
Провадження №1-кс/333/2425/23
УХВАЛА

Іменем України

18 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи на майно якої накладено ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28.07.2023 до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/6114/22 від 12.06.2023 року задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про арешт майна.

Зазначеною ухвалою слідчого судді від 12.06.2023 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку за адресою : АДРЕСА_1 , в якій мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме : мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S22» IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Samsung Galaxy S10c» IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з сім картою НОМЕР_6 ; талони на дизельне пальне АЗС «Авіас» у кількості 20 штук на 10 літрів з серійним номерами 58; 59 56, 52, 47, 30352549, 57; 54 51; 50 46; 45; 41; 40; грошові кошти в сумі ЗО Євро (6 купюр номіналом 50 Євро), 22 000 гривень (10 купюр номіналом 500 грн. кожна та 17 купюр номіналом 1000 грн. кожна), 18000 доларів США (180 купюр номіналом 100 дол. СІ1ІА кожна).

У судовому засіданні 12.06.2023 року, під час якого було постановлено ухвалу про накладення арешту на вказане майно, вона участі не приймала, про час та місце проведення судового засідання повідомлена не була.

В свою чергу повідомляє суд, що у відповідності до договору комісії № 7513/23/1/006123 від 24.04.2023 року та договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7513/23/000355 від 25.04.2023 року, мною було продано належний мені на праві власності транспортний засіб та отримано грошові кошти в розмірі 133 200 гривень.

Враховуючи нестабільну економічну ситуацію в країні та маючи побоювання щодо збереженості наявних у неї грошових коштів, достеменно знаючи, що у її брата ОСОБА_5 у користуванні наявний протипожежний сейф, вона попрохала ОСОБА_5 взяти на зберігання у вказаному сейфі наявні у неї грошові кошти.

Так, після отримання вартості проданого мною транспортного засобу, вона добавила наявні у неї на той час інші грошові заощадження та з метою уникнення ризику знецінення наявних у неї грошей, обміняла значну їх частину на долари США в кількості 4 500 доларів. Враховуючи різницю в обмінному курсі купюр старого та нового зразка, а також відсутності в банках у м.Запоріжжя купюр нового зразка, я здійснювала обмін наявною у мене готівкової гривні в декількох обмінних пунктах саме на долари США купюрами нового зразка. Загалом, нею було обміняно 4 500 доларів С11ІА купюрами номіналом 100 доларів кожна нового зразка.

Всі обміняні 4 500 доларів С11ІА та залишок готівкової гривні в сумі 15 000 гривень, вона передала ОСОБА_5 для зберігання у вказаному вище сейфі. Про вилучення належних їй грошових коштів, ОСОБА_5 повідомив їй після проведення обшуку в його квартирі 07.06.2023 року. ОСОБА_5 також повідомив про те, що надав інформацію співробітникам поліці відносно того, що вона являється власником частини вилучених в нього із сейфа грошей

Про те, що на її грошові кошти накладено арешт, вона дізналась від свого брата ОСОБА_5 лише 24.07.2023 року. Всі дані щодо обставин накладення арешту на її грошові кошти вона також дізналась від ОСОБА_5 ..

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала своє клопотання зазначивши, що вилучені кошти в сумі 4500 доларів США належать їй на праві власності та, залишала їх на зберігання, про що свідчить записи на квитанції.

В судовому засіданні прокурор заперечував, щодо заявленого клопотання, оскільки зазначені речі були визнанні речовими доказами, а також кошти, які були вилучені можуть і подальшому підпадати під спеціальну конфіскацію.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню №0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

07.06.2023, на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2023, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S22» IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S10с» IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з сім карткою НОМЕР_6 ; талони на дизельне пальне АЗС «Авіас» у кількості 20 штука на 10 літрів з серійними номерами 58, 59, 56, 57, 54, 55, 53, 52, 51, 50, 49, 48, 47, 46, 45, 44, 43, 42, 41, 40; грошові кошти в сумі 300 Євро (6 купюр номіналом 50 Євро), 22 000 грн. (10 купюр номіналом 500 грн. кожна та 17 купюр номіналом 1000 грн. кожна), 18000 дол. США (180 купюр номіналом 100 дол. США кожна).

07.06.2023 постановою старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 , вищевказане виявлене та вилучене майно було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року з метою збереження речових доказів у кримінальному провадження накладено арешт на вказане тимчасово вилучене майно.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24.01.2023 апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишено без задоволення, ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року - без змін.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

У той же час, оцінюючи наведені заявником доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не доводять наявність підстав для скасування рішення слідчого судді про накладення арешту.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів, а також підпадає під конфіскацію майна як вид покарання та спеціальної конфіскації.

Оцінюючи покази ОСОБА_4 суд зазначає, що вона не підтвердила іншими допустимими доказами, крім свої показів, що частина коштів, які вилучені під час обшуку належать їй на праві власності.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.08.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Так, виходячи із тих питань, які відносяться до компетенції слідчого судді, при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею встановлено, що доказів в його обґрунтування не надано, оскільки сторона заявника при зверненні до суду не довела обставин, на які заявник посилається у своєму клопотанні, адже долучені документи, які в своїй сукупності не доводять обґрунтованості заявлених вимог про скасування арешту та не спростовують мети його застосування.

За вказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені слідчим суддею при накладенні арешту обставини, представником власника майна спростовано не було, а відтак слідчий суддя враховує не доведеність того, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна заявника втратив свою актуальність та підстави, які діяли на момент його застосування відпали.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини того, що досудове розслідування триває, потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не відпала, а заявником не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1