Справа № 314/479/23
Провадження № 1-кп/314/211/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м, Запоріжжя, Запорізької області, громадянина України, одруженого, який має на. утриманні двох малолітніх дітей 2008 р.н. та 2010 р.н., має незакінчену вищу освіту, тимчасово не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за № 0000465 від 21.12.2022 відносно ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ч. 4 ст. 286-1 КК України.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 21.12.2022 приблизно о 16 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «BA3-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у темний час доби, здійснював рух по проїзній частині вул. Шевченка в с. Петро-Михайлівка Запорізького району Запорізької області зі сторони с. Дніпровка у напрямку с. Вербове.

В цей же час, по проїзній частині вул. Шевченка в с. Петро-Михайлівка, у попутному з автомобілем ОСОБА_3 напрямку, розташовуючись ближче до правого краю проїзної частини, на одній лінії перпендикулярно до проїзної частини, здійснювали рух пішоходи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час руху в районі будинку АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_3 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушення координації дії, викликаних вживанням алкогольних напоїв, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити попереду керованого ним автомобіля, пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також маючи технічну можливість уникнути наїзду на них шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду шляхом застосування мір направлених на своєчасне зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки до пішоходів, при умові руху зі швидкістю максимально дозволеною у населеному пункті 50 км/год, діючи із злочинною недбалістю, своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, у результаті чого, передньою частиною кузова автомобіля «BA3-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Після вказаного наїзду на пішоходів, автомобіль «BA3-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , продовжив рух, виїхав на ліве походу його руху узбіччя, де наїхав на нерухому перешкоду - паркан домоволодіння, від якого автомобіль розвернуло, після чого він зупинився.

Своїми діями водій ОСОБА_3 , порушив вимоги п.п. 2.9 а), 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

- п. 12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.»

- п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

- п.12.4.: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год»;

- п.12.9.: «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пп. 12.4,12.96) Правил дорожнього руху, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод від 02.02.2023 року № СЕ-19/108-23/241-ІТ, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з ДТП. Водій автомобіля «BA3-21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути дорожньо- транспортній пригоді (наїзду на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ), рухаючись зі швидкістю максимально дозволеною у населеному пункті 50 км/год та шляхом застосування заходів, направлених на своєчасне зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки до пішоходів.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_11 та ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 329 від 22.12.2022, причиною смерті ОСОБА_10 стала закрита тупа травма голови та шиї, яка виразилась переломами кісток скелета (шийного відділу хребта) та ушкодженнями внутрішніх органів (головного та спинного мозку), яка ускладнилась розвитком шоку, який і став безпосередньою причиною смерті. Закрита тупа травма голови та шиї у ОСОБА_10 , яка ускладнилась розвитком небезпечного для життя стану - шоку, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. З огляду на масивність травми, викладений вище механізм утворення окремих груп ушкоджень, висотою їх розташування - закрита тупа травма голови та шиї у ОСОБА_10 могла утворитись в результаті дорожньо-транспортної пригоди, як у пішохода, при наїзді на неї легковим автомобілем.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 330 від 22.12.2022, причиною смерті гр-на ОСОБА_8 стала закрита тупа травма голови, грудної клітки та лівої нижньої кінцівки, яка виразилась переломами кісток скелета (ребер, правої ключиці та лівої великої »та малої гомілкових кісток) та ушкодженнями внутрішніх органів (головного мозку, правої легені), яка ускладнилась розвитком шоку, який і став безпосередньою причиною смерті. Закрита тупа травма голови, грудної клітки та лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_8 , яка ускладнилась розвитком небезпечного для життя стану - шоку, знаходиться в прямомупричинному зв`язку з настанням смерті та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. З огляду на масивність травми, викладений вище механізм утворення окремих груп ушкоджень, висотою їх розташування - закрита тупа травма голови, грудної клітки та лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_8 могла утворитись в результаті дорожньо-транспортної пригоди, як у пішохода, при наїзді на нього легковим автомобілем.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Потерпіла в судовому засіданні підтримала позицію прокурора.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, щообвинувачений ОСОБА_12 :

- може переховуватися від суду;

-може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Враховуючи, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке санкцією ч. 4 ст. 286-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років, суд дійшов висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на переконання суду, не забезпечать запобігання ризикам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено, а отже,суд приходить до висновку про продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 24 липня 2023 року (включно).

Розмір застави в порядку ч.4 ст.183 КПК України не визначати.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

26.05.2023