Справа № 519/692/21
Провадження № 1-в/519/44/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2023 м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Южне розглянувши подання начальника Одеського районного відділу №3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення від покарання, призначеного вироком суду, по закінченню строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

УСТАНОВИВ

22.08.2023 до суду надійшло вказане подання, яке мотивоване тим, що вирок набрав законної сили 16.08.2021 року та копія вироку була направлена на виконання до уповноваженого органу пробації.

02.11.2021 засудженому ОСОБА_4 було направлено повідомлення про необхідність сплати штрафу згідно вироку суду.

15.11.2021 до Южного міського суду було направлено подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт або виправних робіт. 25.05.2022 на адресу Одеського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшла ухвала Южного міського суду від 03.12.2021 про відмову у задоволенні подання.

Начальником відділу пробації було здійснено вихід за місцем мешкання засудженого та з`ясовано, зі слів матері, що ОСОБА_4 був призваний до ЗСУ. Мати надала номер телефону сина та просила її більше не турбувати, так як вона вже похилого віку та має слабке здоров`я. В ході телефонної бесіди ОСОБА_4 підтвердив, що дійсно був призваний на військову службу, від сплати штрафу, або частинами, або повністю всієї суми, відмовився, так як вважає, що «ризикує своїм життям, захищаючи Батьківщину». Неодноразово з засудженим були проведені телефоні бесіди, однак, це не надало ніякого результату. В подальшому перестав відповідати на телефоні дзвінки та іноді реагував на повідомлення у «вайбері» або «телеграмі».

08.08.2022 стало відомо, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.04.2022 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу до військової частини НОМЕР_1 . У подальшому відділом пробації велася переписка з військовими частинами, куди перенаправляли засудженого. Останнім місцем його служби є військова частина НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_1 , що є осередком бойових дій.

Згідно вимоги УІАП ГУНП в Одеській області засуджений ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до кримінальної відповідальності не притягувався.

В судове засідання представник органу пробації не з`явилася, надала заяву в якій просить розглянути подання за її відсутності.

Прокурор надав заяву про розгляд подання за його відсутності.

У судове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явився.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Южного міського суду Одеської області від 14.07.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. Вирок набрав законної сили 16.08.2021.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.12.2021 у задоволенні подання органу пробації про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських або виправних робіт стосовно ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 07.04.2022 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу до військової частини НОМЕР_1 . Останнім місцем його служби є військова частина НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_1 , що є осередком бойових дій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

В частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Крім того, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку з чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Згідно вимоги УІАП ГУНП в Одеській області засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної відповідальності не притягувався.

ОСОБА_4 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, яке не відноситься до злочинів проти безпеки миру та людства, передбачених ст.437-439 КК України та ч.1 ст.442 КК України.

Станом на теперішній час вирок Южного міського суду Одеської області від 14.07.2021 стосовно засудженого ОСОБА_4 не виконано.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Згідно зі ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подання належить задовольнити, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

Керуючись ст.80 КК України, ст.ст.369, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Одеського районного відділу №3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення від покарання, призначеного вироком суду, по закінченню строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання згідно вироку Южного міського суду Одеської області від 14.07.2021 за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу у розмірі 17000 грн., у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Копію ухвали направити до Доброславської окружної прокуратури, засудженому та Одеського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

На ухвалу протягом 7 діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ