Справа № 738/867/23
№ провадження 1-в/738/72/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Вищого антикорупційного суду від 09 липня 2021 року ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст.369-2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, строком на 3 роки; за ч.3 ст.368 КК України визнано невинуватим та виправдано. До набрання вироком законної сили обраний раніше до нього запобіжний захід у вигляді застави залишено без змін. Вироком Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2022 року вирок Вищого антикорупційного суду від 09 липня 2021 року скасовано, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.369-2 КК України, кримінальне провадження в цій частині закрито. ОСОБА_2 засуджено за ч.3 ст.368 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки та конфіскацією майна. Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_2 скасовано, на виконання вироку негайно взято під варту. Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з моменту затримання - з 07 лютого 2022 року. Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2022 року вирок Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_2 залишено без змін. ОСОБА_2 08 лютого 2022 року був поміщений до ДУ «Київський слідчий ізолятор», 27 травня 2022 року був конвойований до ДУ «Менська виправна колонія (№91)», куди прибув 31 травня 2022 року. Зазначає, що вирок Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2022 року звернено до виконання шляхом видання розпорядження від 16 лютого 2022 року, яке було направлено до ДУ «Київський слідчий ізолятор» 17 лютого 2022 року. Вважає, що весь час прибуття засудженого до установи виконання покарань для відбуття покарання згідно з розпорядженням про виконання вироку, який набрав законної сили, він утримується під вартою в слідчому ізоляторі, або переміщується також під вартою до місця відбуття покарання, а отже піддається попередньому ув`язненню. Визначення «попереднє ув`язнення» та «тримання в слідчому ізоляторі» в даному випадку є тотожними.

Враховуючи те, що з 07 лютого 2022 року по 30 травня 2022 року, з моменту затримання до прибуття до установи виконання покарань, ОСОБА_2 перебував під вартою в слідчому ізоляторі, посилаючись на частину 5 статті 72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року за №838-VIII, просить зарахувати йому в строк покарання вказаний строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Виклад позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, клопотань про розгляд справи з його участю в режимі відеоконференції до суду не надав.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти розгляду клопотання без участі його підзахисного, підтримав клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити, наголосив на тому, що його підзахисний був затриманий 07 лютого 2022 року, однак розпорядження про набрання вироком законної сили було видано лише 16 лютого 2022 року та направлено до ДУ «Київський слідчий ізолятор» 17 лютого 2022 року, тобто з порушенням строку, визначеного ст.535 КПК України. Вважає, що строк попереднього ув`язнення його підзахисного з 07 лютого 2022 року по 30 травня 2022 року підлягає зарахуванню в строк покарання у подвійному розмірі.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що захисник засудженого ОСОБА_2 просить зарахувати своєму підзахисному в строк покарання термін його перебування в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили.

Встановлені судом обставини.

Вироком Вищого антикорупційного суду від 09 липня 2021 року ОСОБА_2 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано за ч.3 ст.368 КК України; визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.369-2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, строком на 3 роки. Строк відбування ОСОБА_2 основного покарання у виді позбавлення волі обчислюється з моменту його фактичного затримання з метою виконання вироку, строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування з моменту відбуття ним основного покарання у виді позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 у вигляді застави залишено без змін до набрання вироком законної сили, поклавши на нього обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю, строком на два місяці, тобто до 10 вересня 2021 року, але не пізніше дня набрання вироком законної сили.

Вироком Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2022 року вирок Вищого антикорупційного суду від 09 липня 2021 року скасовано. На підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.369-2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження в цій частині закрито. Засуджено ОСОБА_2 за ч.3 ст.368 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки та конфіскацією майна. Строк відбування ОСОБА_2 покарання обчислювати з моменту затримання з метою виконання вироку після набрання вироком законної сили. Запобіжний захід ОСОБА_2 у вигляді застави скасувати. ОСОБА_2 взяти під варту негайно на виконання вироку.

Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2022 року вирок Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_2 залишено без змін.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_2 взято під варту в залі суду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду 08 лютого 2022 року о 00.35 год..

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2022 року набрав законної сили 07 лютого 2022 року.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до ч.1 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Положення, передбачені ч.5 ст.72 КК України, регулюються саме цим кодексом, у зв`язку з чим охоплюється поняттям «закон про кримінальну відповідальність».

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

У абзаці 4 частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зазначено, що у строк попереднього ув`язнення включається строк : а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення, виходячи із аналізу положень частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та Закону України «Про попереднє ув`язнення», складає період з визначеної у вироку дати затримання особи до набрання вироком законної сили.

Тобто попереднє ув`язнення визначається не умовами тримання в слідчому ізоляторі, а стадіями кримінального провадження, обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою і до набрання вироком законної сили.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII, відповідно до якого частина п`ята статті 72 КК України викладена в наступній редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України слід керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено в частинах 2 і 3 ст.4 КК України, тобто застосувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої частиною 5 статті 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно з яким, якщо особа вчинила злочин у період з 24 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина п`ята статті 72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону №838- VIII) (пункт 103 постанови). Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається (пункт 106 постанови).

При цьому, відповідно до частини п`ятої та шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Частиною 4 статі 532 КПК України визначено, що судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту його проголошення.

Згідно з ч.1 ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Як вбачається з вироку Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2022 року ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.368 КК України, у період часу з грудня 2015 року по 11 серпня 2016 року, проте під час досудового розслідування та судового розгляду щодо ОСОБА_2 обирався запобіжний захід у вигляді застави, а не тримання під вартою.

ОСОБА_2 був затриманий лише 08 лютого 2022 року на виконання вироку Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2022 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 був затриманий на виконання вироку після набрання ним законної сили, перебування його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до прибуття в установу відбування покарань не є попереднім ув`язненням у розумінні статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а є часом слідування особи до установи відбування покарання та строком відбування покарання.

Керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту її отримання.

Повний текст ухвали виготовлений 21 липня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1