Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1904/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

02 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі : головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю : секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000543 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_13 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2021 року щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого за п.14 ч.2 ст.115, ч.1 ст.125 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження №0000543 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_13 на вирок Корольовського районного суду Житомирської області від 27 вересня 2021 року щодо ОСОБА_10 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09 березня 2023 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07 травня 2023 року без визначення розміру застави.

02 травня 2023 року в судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор послалася на те, що апеляційний розгляд не може бути завершений до спливу строків тримання під вартою, оскільки змінився захисник, якому треба час для ознайомлення з матеріалами провадження. Проте, залишаються ризики того, що перебуваючи на волі ОСОБА_10 матиме можливість переховуватися від суду з метою уникнення покарання за інкриміновані йому злочини, впливати на потерпілу, свідків в даному провадженні.

Заслухавши думку обвинуваченого та його захисника ОСОБА_9 в заперечення вказаного клопотання прокурора, думку потерпілої та її представника в підтримання клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про продовження тримання під вартою судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого п.14 ч.2 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 років до довічного позбавлення волі, за місцем проживання характеризується посередньо, працював, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Разом з цим, апеляційним судом враховано, що обвинувачений залишав місце вчинення можливого злочину, а також за вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 21.09.2021 року його визнано винним за ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_10 у разі зміни щодо нього запобіжного заходу на більш м`який може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує.

Вказані обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який на даний час не зменшився.

Що стосується ризиків можливого впливу на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні, то колегія суддів вважає їх недоведеними. При цьому колегія суддів зазначає, що розглядає клопотання прокурора з урахуванням тих ризиків, які ним заявлені при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 .

Посилання захисника на те, що ні їй, ні обвинуваченому ОСОБА_10 не було вручено копії вказаного клопотання про продовження строків тримання під вартою, чим порушені вимоги КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки клопотання прокурора було заявлено в судовому засіданні апеляційного суду за участю сторони захисту і сторона захисту висловила свої заперечення стосовно його задоволення. Крім того, відсутність саме письмового клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в даному випадку колегія суддів не вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке могло потягнути ухвалення незаконного рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, для розгляду апеляційних скарг захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_13 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2021 року апеляційному суду потрібен певний час.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30 червня 2023 року (включно) без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 30 червня 2023 року (включно), без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 30 червня 2023 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: