Справа № 126/320/22
Провадження № 1-кп/147/12/23
У Х В А Л А

іменем України

28 червня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 від 08.09.2021, про обвинувачення:

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурором у ньому 27.06.2023 було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яке мотивоване тим, що на сьогоднішній день, термін утримання обвинуваченого під вартою спливає, у зв`язку з чим є необхідним та доцільним вирішити питання, щодо продовження строку утримання під вартою, без зміни раніше обраного запобіжного заходу у виді утримання під вартою, на більш м`який, оскільки обвинуваченому інкримінується правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою згодою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення та сховище; придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу), за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі, крім того, вчиненим правопорушенням заподіяно шкоду у особливо великих розмірах. Сторона обвинувачення вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що неодноразово було вказано в ухвалах суду. Всі з вище перерахованих ризиків та обставин, чітко відображені у відповідних матеріалах судової справи і продовжують мати своє місце на даний час.

Також, 26.06.2023 прокурор ОСОБА_5 подав клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що термін утримання обвинуваченого під вартою спливає, у зв`язку з чим є необхідним та доцільним вирішити питання, щодо продовження строку його утримання під вартою, без зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, що обґрунтовується наступним. Так, обвинувачений вчинив злочини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі. Крім того, наслідком злочинних дій обвинуваченого настала шкода у особливо великих розмірах. Сторона обвинувачення вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що неодноразово було вказано в ухвалах суду. Всі з вище перерахованих ризиків та обставин, чітко відображені у відповідних матеріалах судової справи і продовжують мати своє місце на даний час.

Прокурор в судовому засіданні подані клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримав та заперечував проти доводів ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , що більш м`який запобіжний захід, зможе запобігти наявним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував щодо заявленого прокурором клопотання, зазначив, що він не причетний до цього злочину та бажає звертатися до Європейського суду з прав людини. Вказує, що докази його вини у прокурора штучні, а тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ризики, описані прокурором у клопотанні, не підтверджуються жодними доказами, а стан здоров`я ОСОБА_6 останнім часом погіршився, був випадок зараження крові, що потребує переливання крові. Захисником направлявся адвокатський запит в медичний центр в СІЗО, але відповіді на даний час не отримано. Крім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_6 перебуває під вартою тривалий час, а тому вважає, що наявні всі підстави для застосування відносно обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання, має сім`ю, судячи по доказах немає відношення до потерпілої, вони не знайомі. Якщо взяти відео, то чітко видно, що особа трішки нижча за ОСОБА_7 . Тому, захисник вважає, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_7 . Також, підтримали клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт.

Заслухавши прокурора, який просить задовольнити заявлені ним клопотання та продовжити відносно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 які не заперечували проти задоволення запобіжного заходу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечують проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, перевіривши доводи клопотань, а також доводи сторони захисту, суд дійшов такого висновку.

Як встановлено судом, строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закінчується 30 червня 2023 року. Розгляд кримінального провадження до вказаної дати не може бути закінчено.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При розгляді клопотань про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В жодному випадку запобіжний захід не може розцінюватись, як покарання за вчинене діяння.

Приписами вимог ст.178 КПК України унормовано, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей тощо.

Відповідно до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Летельє проти Франції від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні ЄСПЛ у справі Ілійков проти Болгарії від 26.07.2001.

Суд зазначає, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є єдиною підставою для продовження запобіжного заходу, оскільки при вирішенні вказаного питання, окрім цих обставин, суд приймає до уваги й інші обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не перестали існувати та не зменшились. Зокрема, існують ризики переховування обвинувачених від суду, продовження злочинної діяльності, впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх вини разом із іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора та вважає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження, зважаючи та тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 правопорушень та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Відомостей, які б свідчити про неможливість перебування обвинувачених під вартою, судом не здобуто.

На думку колегії суду, продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його непричетності до інкримінованих йому правопорушень, суд зазначає, що на сьогодні справа знаходиться на стадії дослідження доказів, розглядаючи клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на стадії розгляду кримінального провадження по суті, суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_6 , який неповнолітніх дітей не має, з його слів рідні через військовий стан знаходяться за межеми України, з огляду також на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, встановивши ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, колегія суддів дійшла висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Розмірковуючи над наявністю ризику незаконного впливу на свідків, потерпілу, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні суд виходить з того, що потерпіла не була допитана та не надала свої показання про обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення, свідки обвинувачення також ще не були допитані судом. Отже, обвинувачений, перебуваючи на волі, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на потерпілу та свідків, експертів, спеціалістів з метою спонукання їх до зміни своїх показань, що обумовлене невизнанням обвинуваченим своєї причетності до інкримінованого злочину.

Водночас, суд не вбачає наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який прокурор обґрунтовує можливістю знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки такі висновки прокурора є припущеннями, що не підтверджені будь-якими фактичними даними. Не виключаючи можливість настання таких обставин, суд зважає на значно низький ступінь ймовірності їх настання для того, щоб встановити наявність такого ризику.

Щодо заявленого клопотання захисника - адвоката ОСОБА_8 суд зазначає наступне.

Судом береться до уваги те, що ОСОБА_6 утримується під вартою тривалий час, тому, розглядаючи можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, вважає необхідним перевірити доводи сторони захисту щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Проте, під час розгляду клопотань прокурора та захисника доведено, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що домашній арешт буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків у цьому кримінальному провадженні, на думку колегії суддів відсутні підстави для заміни запобіжного заходу на більш м`який.

Доводи сторонни захисту про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , про наявність постійного місця проживання та про відсутність доказів на підтвердження його вини у вчиненні злочинів не підтверджені жодними доказами, в той час, як висновки суду, в тому числі під час розгляду клопотання строни захисту про заміну запобіжного заходу на більш м`який, не можуть грунтуватися на припущеннях. За таких обставин, на сьогодні, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

За таких обставин, запобіжний захід у виді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігти ризикам, доведеним прокурором, саме такий запобіжний захід у подальшому створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів тобто до 26 серпня 2023 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) днів тобто до 26 серпня 2023 року включно.

Копію ухвали направити на адресу Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» для виконання та для вручення обвинуваченим.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено 29 червня 2023 року о 08 годині 30 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3