Справа № 362/2717/23
Провадження № 1-кп/362/521/23
ВИРОК

Іменем України

22.05.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000378 від 28.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Федорівка Фастівського району Київської області, громадянин України, українець, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 у період з 22.10.2021 по 30.11.2022 на території Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області поблизу с. Плесецьке, діючи умисно у складі організованої групи в яку входили Особа 1, Особа 2, особа 3 та інші невстановлені особи, з метою особистого збагачення видобув пухкий середньозернистий пісок в обсязі 26726 тони, вартістю 4804528, 01 гривень, що є великими розмірами за таких обставин.

Так, відповідно до ст. 19 Кодексу України «Про надра» надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності дозволу на використання ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. При укладені угод про розподіл продукції надра надаються у користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу. Відповідно до ст. 28 зазначеного закону користування надрами є платним. Плата справляється за користування надрами в межах території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони. Плата за користування надрами справляється у вигляді: рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин; рентної плати за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Відповідно до ст. 51 вищевказаного закону розробка родовищ твердих, рідких і газоподібних корисних копалин та переробка мінеральної сировини провадяться згідно з затвердженими проектами та планами робіт, правилами технічної експлуатації та охорони надр. Правила технічної експлуатації, проекти і плани розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини погоджується користувачами надр з центральними органами виконавчої влади, що реалізує політику у сфері геологічного виявлення та раціонального використання надр , та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці в частині додержання вимог законодавства про надра.

Відповідно до ст. 24 Гірничого закону України підприємство, яке здійснює видобуток корисних копалин повинно мати: спеціальний дозвіл на користування надрами; акт про надання гірничого відводу (крім користувачів нафтогазоносними та бурштиноносними надрами); технічний проект, затверджений і погоджений у встановленому порядку; геолого-маркшейдерську, технічну та обліково-контрольну документацію (календарні плани розвитку гірничих робіт, проекти, паспорти, схеми). Вся технічна документація повинна вестися відповідно до вимог правил безпеки, правил технічної експлуатації, єдиних правил безпеки при підривних роботах та інших нормативно-правових актів.

Також згідно із Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради в межах своєї компетенції видають (переоформлюють, видають дублікати, анулюють) дозволи на спеціальне використання природних ресурсів місцевого самоврядування у випадках, передбачених законом, а також виконавчі органи сільських, селищних рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетернції6 погоджують поточні та перспективні плани роботи підприємств, установ та організацій з питань охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів.

Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30.05.2011 встановлюються кваліфікаційні, організаційні і технічні вимоги для видобутку пухкого середньозернистого піску.

Отже, ОСОБА_4 ,Особа 1, Особа 2, Особа 3 та інші невстановлені особи повинні були здійснювати діяльність відповідно до вищевказаних нормативних актів.

Однак у невстановлений період часу, але не пізніше 22.10.2021, ОСОБА_4 погодився на пропозицію Особа 3 щодо незаконного видобутку піску під безпосереднім керівництвом Особа 1 та Особа 2.

Указана діяльність здійснювалась ОСОБА_4 з метою його особистого збагачення.

Починаючи з 22.10.2021 ОСОБА_4 спільно з Особа 3 відповідно до розробленого плану та відведеної ролі за вказівкою Особи 1, ігноруючи цільове призначення земельних ділянок, достовірно знаючи, що вони не будуть використані для «ведення товарного сільськогосподарського виробництва», являють собою цілісний масив на території Калинівської селищної ради, Фастівського району Київської області, поблизу с. Плесецьке здійснили незаконне видобування піску на земельних ділянках, а саме: :03:001:0033, :03:001:0019, :03:001:0018, :03:001:0017, :03:001:0016, :03:001:0015, :03:001:0014, :03:001:0013, :03:001:0012, :03:001:0011, :03:001:0010, :03:001:0009, :03:001:0008, :03:001:0007. :03:001:0006, :03:001:0005, :03:001:0004, :03:001:0003, :03:010:0029, :03:010:0028, :03:010:0027, :03:010:0026, :03:010:0025, :03:010:0024, :03:010:0023, :03:010:0022, :03:010:0021, :03:010:0020, :03:010:0019, :03:010:0018, :03:010:0017, :03:010:0016, :03:010:0015, :03:010:0014, :03:010:0012, :03:010:0011, :03:010:0010, :03:010:0009, :03:010:0008, :03:010:0007, :03:010:0006.

Пісок видобутий на вказаних земельних ділянках відноситься до корисних копалин місцевого значення відповідно до постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» від 12.21.1994 № 827 ( зі змінами та доповненнями в редакції Постанови Кабінету Міністрів від 28.12.2011 № 1370).

Видобутий ОСОБА_4 та Особою 3 пухкий середньозернистий пісок фактично одразу х реалізувався через ТОВ «ТРАНСКОМ19» () та ТОВ «ТРАНСКОМ-19» () в адресу інших підприємств.

Так, Особа 1 та Особа 2 керували діяльністю вказаних підприємств, розпоряджались грошовими коштами на розрахункових рахунках, а також від їх імені здійснювали господарську діяльність.

Для незаконного видобутку піску, його транспортування та реалізації Особа 1 спільно з Особа 2 використовували наступні знаряддя під керуванням інших осіб, а саме:

-чотири землесосних снаряди (плавзасіб, призначений для підводної розробки ґрунтів методом гідромеханізації, а саме перекачування спеціальним насосом (ґрунтовим насосом) рідин з високим вмістом частинок ґрунту (пульпи) по спеціальному трубопроводу (пульпопроводу) на великі відстані);

-екскаватор гусеничний «LIEBHERR-R912LC», 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 («транзит» АТ12089), який на праві власності зареєстрований на Особа2;

-екскаватор «LIEBHERR-R912LC», 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 («транзит» АТ12088), який на праві власності зареєстрований на Особа2;

-екскаватор гусеничний «FIAT HITACHI FH330 EL.3», 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 («транзит» АТ12401), який на праві власності зареєстрований на Особа2;

-вантажний автомобіль «MAN TGS 41.480», д.н.з. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 , який на праві власності зареєстрований на Особа2;

-вантажний автомобіль «IVECO STRALIS», д.н.з. НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_7 , який на праві власності зареєстровано за Особа 1;

-вантажний автомобіль «XCMG NXG3250D5NC», д.н.з. НОМЕР_8 , VIN НОМЕР_9 , який на праві власності зареєстровано за ТОВ «Тарнском-19»;

-екскаватор гусеничний «LIEBHERR-912», 1990 року випуску, № НОМЕР_10 , номерний знак НОМЕР_11 («транзит» АТ12089), який на праві власності зареєстрований за ТзОВ «Сток-М»;

-екскаватор «JSB JS 180 LC», 1996 року випуску, № НОМЕР_12 , номерний знак НОМЕР_13 . Який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 ;

-вантажний автомобіль «XCMG NXG5310ZL W5» д.н.з. НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , на праві власності зареєстрований за ТОВ «ТірмелТрейд» ().

Указану діяльність учасники організованої грипи проводили поетапно, відповідно до розробленого Особа 1 плану, при цьому всі їх дії були скеровані на особисте збагачення шляхом незаконного видобування корисних копалин піску та в подальшому його реалізації суб`єктам господарської діяльності. На кожному етапі вчинення злочинів кожен учасник організованої групи мав виконати свою роль шляхом вчинення певних дій під безпосереднім керівництвом Особа 1. Одночасно із цим без активної умисної участі кожного учасника вказаної групи, визначеної Особа 1, не було можливо проведення до кінця їх спільного злочинного умислу.

Незаконно добутий пісок одразу після видобутку реалізувався суб`єктам підприємницької діяльності, який вивозився з указаних вище земельних ділянок транспортними засобами покупців або ж Особа 1 та Особа 2.

Так, на виконання вказівок Особа 1 службовими особами ТОВ «ТРАНСКОМ19» () та ТОВ «ТРАНСКОМ-19» () у період часу з 22.10.2021 по 30.11.2021 відображено реалізацію піску в адресу покупців ПП «БУДІНДУСТРІЯ-1» (), ТОВ «ХАУС БЕТОН» (), ТОВ «ПЕТРАГРАНІТ» (), АТ «ЖУЛЯНИ» (код ЄДРПОУ 4012170), ТОВ «БЕТОННИЙ ЗАВОД «ЮГОРА» (), ФОП ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_16 ), ПП «ГРАНПЛИТ» (), ПП «ІНАРІ-БУД» (), ТОВ «ВІКІНГ ТРАНС» (), ТОВ «СБМУ «ПІДРЯД» (), ТОВ «ЗАВОД-УКРПЛИТКА» (), ТОВ «АС ІНВЕСТМЕНТ» (), ТОВ «БСК «Україна» () в обсязі 26 726 тони, вартістю 4804528 (чотири мільйони вісімсот чотири тисячі п`ятсот двадцять вісім) гривень 01 копійка.

Отже, ОСОБА_4 , діючи умисно, у складі організованої групи під безпосереднім керівництвом Особа 1 за участі Особа 2, Особа 3, а також інших невстановлених осіб, з метою особистого збагачення, у період з 22.10.2021 по 30.11.2021 на території Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області поблизу с. Плесецьке незаконно видобув пухкий середньозернистий пісок в обсязі 26 726 тони, вартістю 4804528, 01 гривень, що є великим розміром.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин місцевого значення, вчиненому у великих розмірах, організованою групою.

08.05.2023 обвинувачений ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , уклав із прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу генерального прокурора ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості, за змістом якої сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за частиною 4 статті 240 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити його від відбуття цього покарання з випробовуванням з іспитовим строком, з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, у тому числі, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості. Підтвердив суду, що укладення цієї угоди не суперечить вимогам КПК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, правова кваліфікація кримінального правопорушення щодо якого передбачена можливість укладення угоди є правильною, а також наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченим своєї винуватості. Також прокурор зазначив, що речові докази і процесуальні витрати по цьому кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні просили затвердити цю угоду, додатково підтвердили факт розуміння ними наслідків і умов її укладення. Також обвинувачений підтвердив суду, що цілком розуміє характер обвинувачення щодо якого визнає себе винуватим.

Суд установив, що зазначена угода за змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена ОСОБА_4 добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє зміст положень ч. 4 ст. 474 КПК України та усвідомлює наслідки її укладення, передбачені статтею 473 КПК України.

Суд установив, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, правова кваліфікація кримінальних правопорушень правильна, умови угоди не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості.

ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, без негативних характеристик за місцем проживання, не працює, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Враховуючи наявність обставини, що пом`якшує обвинуваченому покарання (щире каяття), відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за частиною 4 статті 240 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років та, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити його від відбування цього покарання з випробовуванням терміном на два роки, із встановленням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд дійшов висновку про можливість затвердження цієї угоди.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Також судом установлено, що ечові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-374, 377, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000378 від 28.02.2023, укладену 08.05.2023 між прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу генерального прокурора ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1