ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/698/23 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 953/478/23 Слідчий суддя ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000696 від 10.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2023 задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування до 18.06.2023 включно.

У задоволенні клопотання захисника відмовлено.

Визначено строк дії ухвали до 18.06.2023 включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка постановлена без врахування всіх обставин провадження.

Зазначає, що при розгляді клопотання слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, слідчим крім наявності «розумної підозри» у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення не доведено наявність вказаних в клопотанні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статтею 177 КПК України, та не надано доказів, що перебуваючи на волі він вчинить нове кримінальне правопорушення.

Захисник вважає, що прокурором не доведено обставини, які унеможливлюють застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу, слідчим суддею не взято до уваги тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування або суду, і надалі буде співпрацювати зі слідством.

Захисник просить врахувати, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має мати пенсійного віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги, захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції не прибула, подала клопотання про розгляд апеляційної скарги у її відсутність.

За таких обставин, в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 176 КПК України, передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Продовжуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, слідчий суддя виходив з тих обставин, що під час досудового слідства встановлено та підтверджено у судовому засіданні продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, та оцінивши сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дійшов висновку про те, що на час розгляду поданого клопотання, ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. При цьому, слідчий суддя врахував обставини, які характеризують особу підозрюваного та дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, з врахуванням вимог частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу застави, враховуючи, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру за частиною 5 статті 111-1 КК України в період воєнного стану.

З такими висновками слідчого судді щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції погоджується та вважає, що мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам статті 196 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого частиною 5 статті 111-1 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та тих обставин, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину в умовах воєнного стану, спрямованого на добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні існує беззаперечно суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може вдатися до дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що в свою чергу, призведе до порушення розумних строків судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи сукупність обставин, погоджується з висновком слідчого судді, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та вважає, що порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу підозрюваого ОСОБА_7 відповідає вимогам статей 177, 178, 183, 193,194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчим суддею враховані положення статей 177, 178, 183 КПК України, дані про особу, перевірені додані слідчим до клопотання матеріали про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватою.

Також дослідивши матеріали провадження, судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий навів об`єктивні обставини, що заважають звершенню досудового розслідування, а саме: отримати висновки судової почеркознавчої експертизи, провести аналіз інформації отриманої від ПрАТ «ВФ Україна» із залученням можливостей УОТЗ ГУНП в Харківській області, повідомити ОСОБА_7 підозру в остаточній редакції, виконати вимоги статті 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Отже, завершити досудове розслідування до строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 , який закінчується 17.05.2023 є неможливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати низку процесуальних дій, без яких неможливо завершити повне, всебічне та об`єктивне досудове розслідування.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги ті обставини, що більшість свідків у кримінальному провадженні, мешкають в одній територіальній громаді де проживає з родиною ОСОБА_7 , якому відомі анкетні данні свідків. За вказаних обставин, ОСОБА_7 може здійснювати вплив на свідків з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зав`язків, та відомостей, які характеризують особу підозрюваного, суд апеляційної інстанції приймає їх до уваги, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, оскільки такі обставини існували і на час вчинення кримінального правопорушення у якому він підозрюється, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють вчинення дій підозрюваним, пов`язаних з вищенаведеними ризиками при обранні ним певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчиненню дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частиною 1 статті 177 КК України.

На переконання суду апеляційної інстанції, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, є виправданим та відповідає виключності запобіжного заходу, задля досягнення завдань кримінального провадження.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали слідчого судді, оскільки порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи захисника не є достатніми для її скасування.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2023 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: