УХВАЛА

03 травня 2023 року

м. Київ

справа № 640/15048/18

провадження № 51-2644ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2022 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 23 березня 2023 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

встановив:

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд вказаних судових рішень стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 3, 4, 5 ч. 2, ч. 6 цієї статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте, прокурор подала касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

На будь-яких інших підставах, зокрема через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту розгляду, суд касаційної інстанції не вправі ухвалювати рішення про скасування чи зміну оскаржених судових рішень, а під час перегляду виходить з обставин, установлених судами попередніх інстанцій, якщо відповідні висновки цих судів належним чином мотивовано.

Отже, з урахуванням статей 433 та 438 КПК касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, як про це ставить питання в касаційній скарзі прокурор.

Крім того, прокурор, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на її думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваних судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, як вбачається з касаційної скарги прокурор, зокрема посилається на те, що суд апеляційної інстанції не перевірив доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення, не надав належної оцінки окремим доказам, при цьому скаржник у своїй касаційній скарзі не конкретизує, які саме доводи не було перевірено та яким доказам не було надано належної оцінки.

Таким чином, прокурору необхідно належно обґрунтувати вимоги касаційної скарги із зазначенням того, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржених судових рішень та розкрити суть цих порушень.

Крім того, відповідно до пунктів 3, 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Водночас з касаційної скарги прокурора незрозуміло, яке судове рішення вона оскаржує, оскільки у вступній та мотивувальній частинах касаційної скарги прокурор просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції з наведенням відповідних обґрунтувань, водночас у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати лише ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд справи в апеляційному суді, чим допускає протиріччя.

Також, відповідно до вимог ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, однак зі змісту оскаржуваних судових рішень та додатків, долучених до касаційної скарги, вбачається, що прокурор не долучила необхідної кількості копій касаційної скарги.

Оскільки касаційна скарга прокурора не відповідає приписам, передбаченим

ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2022 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 23 березня 2023 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без руху і надати строк для усунення виявлених недоліків 7 днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3