ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5697/23
провадження № 1-кп/753/1331/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2023 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР за № 0003350 від 05.10.2022 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бахтинок Могилів-Подільського району Вінницької області, одруженого, на утриманні малолітня донька ОСОБА_4 10.01.2022, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 362 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.1.В червні 2022 року (точний час досудовим розсуванням не встановлено) ОСОБА_7 звернулась до майстерні з ремонту мобільних телефоні «I.Service», яка знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Соборності, 17, поверх 1, літера А, секція 2, група приміщень 98, для здійснення ремонтних робіт власного мобільного телефону «iPhone X» та передала майстру ОСОБА_3 .

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_3 використовуючи добровільно наданий мобільний телефон марки «іPhone Х» який належить ОСОБА_7 , та використовуючи робочий ноутбук «Lenovo G570» S/N: CB02032068, ОСОБА_3 здійснив несанкціонований вхід до телефону та виконав вивантаження особистих фото-файлів інтимного характеру ОСОБА_7 на власний носій інформації, тим самим несанкціоновано втрутився в роботу інформаційної (автоматизованої) системи.

Кримінальна відповідальність за означені діяння передбачена ч. 1 ст. 361 КК України.

1.2.Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і зараз діє.

Так, 27.09.2022, приблизно о 15 год. 03 хв. ОСОБА_3 , за допомогою мессенджера «Telegram», з використанням облікового запису який не відображає реального ПІБ., почав відправляти ОСОБА_7 повідомлення з її фотографіями інтимного характеру з вимогами передачі йому грошових коштів у сумі 200 доларів США за нерозповсюдження вказаних фотографій у соціальних мережах, друзям та родичам ОСОБА_7 , що остання сприйняла як реальні погрози. ОСОБА_3 пригрозив ОСОБА_7 що грошові кошти необхідно переказати на мобільний номер « НОМЕР_1 » впродовж двох днів інакше він реалізує погрози щодо розголошення особистих даних потерпілої.

Кримінальна відповідальність за означені діяння передбачена ч. 4 ст. 189 КК України.

1.3.В жовтні 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 звернулась до майстерні з ремонту мобільних телефонів «I.Service», яка знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Соборності, 17, поверх 1, літера А, секція 2, група приміщень 98, для здійснення ремонтних робіт власного мобільного телефону «iPhone 12 Pro» та передала майстру ОСОБА_3 .

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи повторно, використовуючи добровільно наданий мобільний телефон марки «iPhone 12 Pro», належний ОСОБА_8 та використовуючи робочий ноутбук «Lenovo G570» S/N: CB02032068, ОСОБА_3 здійснив несанкціонований вхід до телефону та виконав вивантаження особистих фото-файлів інтимного характеру ОСОБА_8 на власний носій інформації, тим самим повторно, несанкціоновано втрутився в роботу інформаційної (автоматизованої) системи.

1.4.13 червня 2022 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_9 звернулась до майстерні з ремонту мобільних телефоні «I.Service», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , група приміщень 98, для здійснення ремонтних робіт власного ноутбуку «MacBook Air» та передала майстру ОСОБА_3 .

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи повторно, використовуючи добровільно наданий ноутбук «MacBook Air», належний ОСОБА_9 , ОСОБА_3 здійснив несанкціонований вхід до ноутбука та виконав вивантаження особистих фото-файлів інтимного характеру ОСОБА_9 на власний носій інформації, тим самим повторно несанкціоновано втрутився в роботу інформаційної (автоматизованої) системи.

Кримінальна відповідальність за означені діяння, передбачена ч. 2 ст. 361 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин

2.1. Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчинених правопорушеннях визнав повністю. Показав суду, що працював у сервісному центрі по ремонту мобільних телефонів. Під час роботи, при перенесенні інформації, бачив на телефонах фото інтимного характеру та вирішив зберігати їх собі. Так як мав скрутне матеріальне становище, дитина була після операції, вирішив використати інтимні фото, і таким чином підзаробити. Так, потерпіла ОСОБА_7 ремонтувала у нього свій телефон, при резервному копіюванні, він взяв фото потерпілої і завантажив собі на ноутбук. Далі відремонтувавши телефон, повернув його потерпілій. А після, через месенджер «Телеграм», почав писати їй і вимагати грошові кошти у сумі 200 доларів, за те, що він не розповсюдить інтимні фото ОСОБА_7 . Так, само він скопіював собі інтимні фото потерпілих ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 . Такі дії вчиняв у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, народилась дитина, їй зробили операцію, яка потребувала багато грошових коштів. Після потрібно було лікування. На даний час дуже жалкує про вчинене. Завдану ним шкоду потерпілій ОСОБА_7 відшкодував. Працює неофіційно, оскільки потрібно утримувати сім`ю, лікувати доньку, яка є інвалідом.

3.Підстави не дослідження судом в повному обсязі доказів сторони обвинувачення

3.1.Враховуючи визнання обвинуваченим своєї винуватості у повному обсязі, дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

4.Позиції сторін кримінального провадження та оцінка доказів судом

4.1.Сторона обвинувачення, вважаючи зібрані та досліджені докази належними і допустимими, просила суд визнати винуватим ОСОБА_3 в інкримінованому обвинуваченні та призначити покарання в межах санкції статей обвинувачення з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, а остаточне покарання призначити із застосуванням ст. 70, 75 КК України.

4.2.Сторона захисту не заперечувала щодо обставин кримінального провадження, просила суд призначити обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, але зі звільненням від його відбуття з випробуванням.

4.3.Даючи кримінально-правову оцінку вчиненому, суд вважає, що ОСОБА_3 вчинив несанкціоноване втручання в роботу (автоматизованої) системи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України; вимагання поєднане з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України та несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, вчинене повторно, та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 361 КК України.

5.Мотиви призначення покарання

5.1.Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

5.2. Водночас, згідно з ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, а відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання і обтяжують покарання.

5.3. Типову тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-IX від 03.03.2022, кримінальний закон відносить до тяжких злочинів проти власності. Відтак, суд враховуючи принцип законності зобов`язаний призначити покарання, яке передбачене санкцією статті в редакції цього закону. Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України закон відносить нетяжких злочинів.

5.4 Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що останній є громадянином України, раніше не судимий, але притягувався до кримінальної відповідальності, має молодий вік 27 років, одружений, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється дитиною інвалідом, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Крім того, перебуває на обліку як особа, якій відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» призначена державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з 22.04.2022 р. по 30.04.2024 р. на дочку ОСОБА_4 , з надбавкою на догляд (а.с. 94).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_7 . Також, враховуючи те, що обвинувачений на утриманні має малолітню дитину, яка являється дитиною інвалідом, та потребує постійного діагностування та лікування, суд згідно з п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України визнає обставиною, що пом`якшує покарання - вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого, того що він має на утриманні малолітню дитину інваліда 2022 р.н., шкода завдана потерпілій ОСОБА_7 відшкодована в повному обсязі, у зв`язку з чим вона не заявляла цивільного позову та просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, усвідомлення протиправності своєї поведінки та висловлення намірів щодо законослухняної поведінки в майбутньому, кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України. Покарання за ч. 1 ст. 361 та ч. 2 ст. 361 КК України суд призначає в межах санкцій означених норм.

Остаточне покарання ОСОБА_3 суд призначає відповідно до положень ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , критично оцінює свою злочинну поведінку, працює неофіційно, інтегрований в суспільство, що підтверджується наявністю сім`ї, місця проживання, середньої освіти та фаху, його позитивну передкримінальну поведінку, суд на підставі ч. 1 ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, однак з встановленням максимального іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Приписами ст. 77 КК України передбачений вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути застосовані у разі звільнення від відбування основного покарання з випробуванням. Враховуючи відсутність у цьому переліку конфіскації майна, таке додаткове покарання не може бути застосоване до обвинуваченого.

Саме таке покарання буде пропорційними (в контексті п. 38 рішення у справі «Ізмайлов проти Росії»), необхідним, справедливим і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідатиме принципу індивідуалізації кримінального покарання.

Обґрунтовуючи дане рішення суд виходить з того, що правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні № 15-рп/2004, в якому, зокрема, зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

На думку суду, обраний вид та міра покарання є домірними вчиненим кримінальним правопорушенням та перебувають у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою обвинуваченого.

Крім того, суд відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2023 року.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 362 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 189 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч. 1 ст. 361 КК України у виді 1 року обмеження волі;

за ч. 2 ст. 361 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Зобов`язати ОСОБА_3 відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до повноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт накладений на майно, які визнані речовими доказами та зберігаються в камері схову речових доказів Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, а саме: банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , S/N: НОМЕР_5 ; жорсткий диск S/N: WX60A69R5073; флеш носій Micro SD HC 4 GB; флеш носій Kingston 32 GB Micro SD HC; сім-картка «Київстар» НОМЕР_6 ; сім-картка «Київстар» НОМЕР_7 ; сім-картка «Київстар» НОМЕР_8 ; сім-картка «Vodafone» НОМЕР_9 ; пластиковий тримач для сім-картки «Київстар» з номером: НОМЕР_10 ; пластиковий тримач для сім-картки «Київстар» з номером: НОМЕР_11 ; ноутбук «Lenovo G570» S/N: CB02032068 чорного кольору, а також зарядний пристрій до нього; жорсткий диск SP Silicon Power об`ємом на 1 ТБ; флеш накопичувач Goodram з надписом «Загрузка Вина 10 64х» об`ємом на 8 Гб; флеш накопичувач з надписом «Офис Активация» об`ємом на 8 Гб; пластиковий тримач для сім-картки «Київстар» з номером : НОМЕР_12 ; пластиковий тримач для сім-картки «Vodafone» з номером: НОМЕР_13 ; сім-картка «Київстар» НОМЕР_14 ; сім-картка «Київстар» НОМЕР_15 ; сім-картка «Київстар» НОМЕР_16 ; сім-картка «Київстар» НОМЕР_17 ; сім-картка «Лайфселл» НОМЕР_18 ; рукописні записи на пепері; жорсткий диск S/N: RJ37ANLA; жорсткий диск S/N: Z1E5EQJT; жорсткий диск S/N: HD3200BPVT; флеш накопичувач Kingston об`ємом на 64 Гб; 3 картки пам`яті micro SD. Вказане майно повернути ОСОБА_3 .

Після набрання вироку законної сили речові докази у кримінальному провадженні: диск DVD-R з серійним номером «МАР642Х111201135» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1