УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року

м. Київ

справа №208/7508/21

провадження №51-3696ск23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 і

ВСТАНОВИВ:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 286-1 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. В решті позову відмовлено.

Речовий доказ по справі - автомобіль вирішено зберігати на спеціальному майданчику Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області до прийняття рішення щодо стягнення задоволеної судом суми позову.

Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується із судовими рішеннями в частині вирішення питання щодо речового доказу. З посиланням на допущення судами попередніх інстанцій істотного порушення вимог кримінального процесуального закону просить змінити оскаржувані судові рішення, скасувати арешт, який було накладено на нього ухвалою слідчого судді, та повернути їй автомобіль. Крім іншого, просить поновити їй строк на касаційне оскарження, оскільки оскаржувані нею рішення судів попередніх інстанцій були прийняті без її виклику, а їхні копії отримані нею лише 12 червня 2023 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що порушене у касаційній скарзі ОСОБА_4 питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року, містить достатнє обґрунтування, а тому підлягає задоволенню.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщоз касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На думку ОСОБА_4 , судові рішення судів попередніх інстанцій у цьому провадженні прийняті з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині, що стосується питання вирішення долі транспортного засобу як речового доказу, оскільки поза увагою судів попередніх інстанцій залишилися наявні у матеріалах кримінального провадження документи на підтвердження належності арештованого автомобіля на праві власності саме ОСОБА_4 , а тому цей автомобіль мав бути повернутий їй як законному власнику.

Колегія суддів вважає ці аргументи невмотивованими з огляду на таке.

Частиною 5 ст. 128 КПК визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як убачається із долученої до касаційної скарги копії вироку місцевого суду, цим судом під час вирішення цивільного позову було враховано те, що власником автомобіля є не обвинувачений, а третя особа - ОСОБА_4 , і з урахуванням вимог ст. 1187 ЦК визначено, що власник джерела підвищеної небезпеки повинен нести відповідальність за шкоду, завдану цим джерелом, у разі якщо воно фактично не вибуло із його володіння, а лише знаходилося під керуванням іншої особи, незалежно від вини власника такого джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, місцевий суд за наявності законних підстав під час постановлення щодо ОСОБА_5 вироку вирішив подальшу долю речового доказу - автомобіля «KIA SPORTAGE» (д.н.з. НОМЕР_1 ) та ухвалив зберігати його на спеціальному майданчику до прийняття рішення щодо стягнення задоволеної судом суми позову.

В ході перевірки матеріалів за касаційною скаргою ОСОБА_4 було встановлено, що апеляційний перегляд цього кримінального провадження відбувся лише за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого з підстав незгоди із призначеним місцевим судом ОСОБА_5 покаранням. При цьому сторона захисту не порушувала перед судом апеляційної інстанції питання про неправильне вирішення місцевим судом долі речових доказів, зокрема автомобіля «KIA SPORTAGE» (д.н.з. НОМЕР_1 ).

ОСОБА_4 окремо з апеляційною скаргою на вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 з підстав неправильного вирішення долі речового доказу - автомобіля до апеляційного суду не зверталася та не вбачала істотного порушення її прав як власника арештованого майна (автомобіля) під час постановлення вироку.

Статтею 438 КПК визначено підстави для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи судом касаційної інстанції.

Частиною 1 ст. 412 КПК встановлено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_4 не навела у касаційній скарзі обставин, за яких місцевий суд, вирішуючи питання щодо долі речового доказу, допустив таке істотне порушення вимог КПК, яке б ставило під сумнів правильно прийняте по суті судове рішення у конкретному кримінальному провадженні.

Так само ОСОБА_4 не вказує у касаційній скарзі в чому саме полягає недотримання апеляційним судом норм КПК під час перегляду вироку місцевого суду в межах висунутих у апеляційній скарзі захисника вимог, що повністю узгоджується із положеннями ст. 404 КПК.

Постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №353/631/19, на яку є посилання в касаційній скарзі, не є релевантною до правовідносин у цьому провадженні.

За таких обставин, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 .

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3