Справа № 761/6314/23
Провадження №1-кп/761/2578/2023
В И Р О К

іменем України

21 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 15 лютого 2023 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Київське Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України,

за участю:

секретарів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй.

До складу ООН входять Україна, російська федерація (далі - РФ) та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави, застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і РФ. Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року РФ, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований РФ 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим), м. Севастополя, Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей відноситься до території України.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Статтею 73 Конституції України закріплено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва Збройних Сил російської федерації, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які були розцінені представниками влади і ЗС РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та ЗС РФ вирішили досягти шляхом розв`язання та ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців ЗС РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та РФ, створення і фінансування не передбачених законом збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної цілісності України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи генерального штабу збройних сил російської федерації, на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб ЗС РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося досягнення військово-політичних цілей РФ, які, на думку співучасників, були прямо пов`язані з необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України та, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та ЗС РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту російської федерації, це сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ ЗС РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому ведення гібридної війни проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати на території півострова Крим.

Для ефективної реалізації плану вирішено залучити військовослужбовців ЗС РФ, співробітників інших силових відомств РФ, представників влади, інших громадян РФ та України. Крім того, з цією ж метою, представниками влади РФ створено та озброєно іррегулярні незаконні збройні формування, озброєні банди та групи найманців, якими керували офіцери спецслужб і ЗС РФ.

Так, починаючи з 20 лютого 2014 року для реалізації вищезазначеного умислу, з метою блокування та захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури для забезпечення військової окупації та подальшої анексії РФ території АР Крим і м. Севастополя, на територію суверенної держави Україна, а саме АР Крим і м. Севастополь, здійснено вторгнення військовим, морським та повітряним транспортом окремих підрозділів ЗС РФ.

У подальшому військовослужбовцями ЗС РФ здійснено захоплення будівель центральних органів влади АР Крим та встановлено контроль над їхньою діяльністю з метою забезпечення прийняття вигідних та необхідних для РФ рішень. Крім того здійснено блокування автошляхів, захоплення аеропортів та транспортних підприємств, військових частин ЗС України, пошкодження та знищення військового майна, що має важливе оборонне значення для України.

Відтак всупереч міжнародному правопорядку, з нехтуванням державного суверенітету та територіальної цілісності України, починаючи з 20 лютого 2014 року, представниками влади РФ і службовими особами ЗС РФ розпочато збройне вторгнення регулярних військ РФ на територію України з метою зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та військової окупації території АР Крим і м. Севастополя.

Також представниками влади і ЗС РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території України.

Так, вказаними особами у березні - квітні 2014 року організовувалися та проводилися антиурядові протестні акції, найбільш масові з яких - у Луганській, Донецькій, Харківській, Дніпропетровській, Запорізькій, Миколаївській, Херсонській та Одеській областях з метою поширення сепаратистських проросійських гасел та здійснення силового захоплення адміністративних будівель органів державної влади для послідуючої організації незаконних референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

З метою гарантованого досягнення указаних цілей та створення видимості того, що в Україні триває внутрішній конфлікт, представники влади та ЗС РФ вирішили створити на її території терористичні організації, які поряд із основною функцією - здійснення терористичної діяльності, створювали враження діяльності в межах Донецької та Луганської областей опозиційних сил, які нібито від імені та за цілковитої підтримки місцевого населення відстоюють їх право на самовизначення та незалежність, що прямо суперечить Конституції України та нормам міжнародного права.

Так, під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та ЗС РФ, 07 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію «Донецька народна республіка», а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України - терористичну організацію «Луганська народна республіка», у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та ЗС РФ.

Основними завданнями учасників указаних терористичних організацій є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення терористичних актів - здійснення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, загрозу заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Незаконні збройні формування терористичних організацій «ДНР» і «ЛНР», іррегулярні збройні формування РФ та військовослужбовці ЗС РФ чинять збройний опір Україні у відновленні територіальної цілісності та забезпеченні правопорядку, при цьому учасники політичного блоку вказаних терористичних організацій, за підтримки та сприяння представників влади РФ під виглядом органів державної влади, створили окупаційні адміністрації російської федерації, які забезпечують подальшу окупацію та здійснюють управління вказаними територіями на місцевому рівні.

Оскільки окупація АР Крим і м. Севастополя, частини Донецької і Луганської областей України не принесла бажаних результатів у вигляді встановлення впливу над політичними та економічними процесами в Україні, відмови від співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації, та відмови від євроінтеграційного курсу розвитку країни, вищим політичним і військовим керівництвом РФ вирішено перейти до наступного етапу збройної агресії проти України, розв`язаної ще з лютого 2014 року, а саме до повномасштабного вторгнення на територію України із застосуванням ЗС РФ та інших воєнізованих формувань РФ.

З листопада 2021 року представники влади та ЗС РФ, з метою підготовки до повномасштабного нападу на Україну, організували перекидання підрозділів ЗС та інших військових формувань РФ до кордонів України, що пояснювалося запланованими спільними російсько-білоруськими навчаннями «Союзна рішучість-2022», які розпочалися 10 лютого 2022 року.

Станом на 8 лютого 2022 року вздовж усього кордону з Україною з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованих територій України зосереджено 140 тис. військових РФ, включаючи повітряний та морський компонент.

З метою створення приводів для ескалації воєнного конфлікту і здійснення спроби виправдання своєї агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою, представниками влади та ЗС РФ розроблено окремий план, який передбачав вчинення дій, спрямованих на введення в оману і залякування громадян РФ та мешканців тимчасово окупованих територій України, а також вчинення провокацій, які полягали у імітації нападів і вогневих ударів, вчинених нібито підрозділами ЗС України по території РФ та тимчасово окупованим територіям України.

Одночасно із зазначеним передбачалося визнання керівництвом РФ «Донецької народної республіки» і «Луганської народної республіки» незалежними державами та отримання від них звернення з запитом про надання військової підтримки, яка викликана нібито агресією Збройних Сил України.

На виконання зазначених намірів, 15 лютого 2022 року державна дума російської федерації звернулася до президента російської федерації з проханням визнати незалежність «самопроголошених Донецької та Луганської народних республік».

18 лютого 2022 року керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей повідомлено про проведення евакуації місцевого населення тимчасово окупованих територій України до Ростовської області, що пояснювалося вигаданими застереженнями про те, що Збройні Сили України мають намір атакувати тимчасово окуповані території та здійснити їх силове повернення під контроль України.

19 лютого 2022 року вказаними особами було оголошено так звану загальну мобілізацію жителів тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей.

21 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до президента російської федерації з проханням визнати незалежність так званих донецької та луганської народних республік.

В цей же день, президент російської федерації скликав позачергове засідання ради безпеки російської федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності донецької та луганської народних республік.

Службові особи з числа вищого керівництва РФ, які входять до складу ради безпеки РФ, публічно підтримали звернення державної думи РФ та заявили про необхідність визнання президентом РФ незалежності «донецької народної республіки» та «луганської народної республіки».

Цього ж дня президент російської федерації підписав указ про визнання незалежності донецької народної республіки та луганської народної республіки.

22 лютого 2022 року президент російської федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях донецької та луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані державною думою та радою федерації РФ.

В цей же день президент російської федерацію, реалізуючи злочинний план, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до ради федерації РФ звернення про використання збройних сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

23 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях донецької та луганської областей звернулися до президента російської федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих донецької та луганської народних республік.

24 лютого 2022 року, близько 05 год. 10 хв. збройними силами російської федерації, що діяли за наказом керівництва російської федерації та збройних сил російської федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська російської федерації вдерлися сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.

У зв`язку з чим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

06.01.2023 ОСОБА_2 , перебуваючи за своїм місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи свій мобільний телефон марки Samsung, модель: A21S, SM-A217F/DSN, IMEI : НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , за допомогою мобільного додатку «Telegram», почав пошук варіантів швидкого заробітку коштів. Так, серед груп/спільнот, на які ОСОБА_2 мав підписку, останній виявив оголошення, що містилось у групі/спільноті, що має назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Оголошення, мало наступний зміст: «Кого интересует работа. Пишите в личку», що опубліковано користувачем, що мав ім`я « ОСОБА_8 ». Вказаному користувачу, використовуючи текстові повідомлення у мобільному додатку «Telegram», ОСОБА_2 повідомив, що здійснює пошук варіантів для швидкого заробітку коштів. Під час текстової розмови ОСОБА_2 повідомив користувача « ОСОБА_8 », що він проживає у місті Кам`янське (попередня назва Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, після чого, користувач « ОСОБА_9 » написав, що на даний час варіантів для заробітку коштів у місті Кам`янське (попередня назва Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області не має.

В подальшому, 11.01.2023 на мобільний телефон ОСОБА_2 марки Samsung, модель: A21S, SM-A217F/DSN, IMEI: НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , у мобільному додатку «Telegram», надійшло повідомлення від користувача на ім`я « ОСОБА_8 », що мало наступний зміст: «Напиши ему по поводу работу» та направив в додаток до вказаного повідомлення посилання користувача, що мав ім`я « ОСОБА_10 », аккаунт « ОСОБА_11 », який використовує номер стільникового зв?язку НОМЕР_5 . У той же день, ОСОБА_2 зв`язався з користувачем на ім`я « ОСОБА_10 » та повідомив про свій намір швидкого заробітку коштів. У подальшому користувач « ОСОБА_10 » запропонував ОСОБА_2 , за грошову винагороду, здійснювати фото, відео зйомку об`єктів критичної інфраструктури України, у тому числі військових об`єктів на території Дніпропетровській області, зокрема у м. Кам`янське (попередня назва Дніпродзержинськ). Грошова винагорода за здійснення фото, відео зйомку одного такого об`єкту буде становити - 150 доларів США, які будуть перераховані останньому на банківську картку. На вказану пропозицію ОСОБА_2 погодився, надавши номер своєї банківської картки Приватбанку, що має № НОМЕР_6 .

Враховуючи те, що на території України введено воєнний стан, а збройними силами російської федерації, постійно здійснюються запуски крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України, інших військових формувань та об`єктів критичної інфраструктури по всій території України, ОСОБА_2 усвідомлював, що користувач, що мав ім`я « ОСОБА_10 », аккаунт « ОСОБА_11 », який використовує номер стільникового зв?язку НОМЕР_5 , протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, - є представником держави, що здійснює збройну агресію проти України.

Таким чином ОСОБА_2 , вступив у злочинну змову з користувачем на ім`я « ОСОБА_10 », що є представником держави, що здійснює збройну агресію проти України, протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, та з корисливих мотивів, що виразились в отриманні грошової винагороди, за надання останньому інформації про розташування об`єктів критичної інфраструктури України, у тому числі військових об`єктів на території Дніпропетровській області, у тому числі, розуміючи, що передача такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, спричиніть шкоду обороноздатності та державній безпеці України.

В подальшому, 16.01.2023 невстановлена на даний час особа, що є представником держави, що здійснює збройну агресію проти України - російської федерації і використовує у мобільному додатку «Telegram» ім`я « ОСОБА_10 », аккаунт « ОСОБА_11 » та номер стільникового зв?язку НОМЕР_5 , протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, отримавши ствердну відповідь від ОСОБА_2 щодо погодження останнього, за грошову винагороду, надавати представнику російської федерації інформацію про розташування об`єктів критичної інфраструктури України, у тому числі військових об`єктів на території Дніпропетровській області, з метою перевірки готовності ОСОБА_2 дійсно передавати таку інформацію, надав ОСОБА_2 перше завдання, що виражалось у наступному: потрібно здійснити фото/відео зйомку промислового підприємства, а саме: його вхід, вихід та прилеглу територію, що розташовано за адресою, зазначеною в обвинувальному акті.

У свою чергу, ОСОБА_2 , отримавши завдання, що виражалось у здійсненні останнім фото/відео зйомки промислового підприємства, що розташоване за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вирушив до вказаної адреси. У подальшому, того ж дня, приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_2 прибув до вищевказаної адреси та за допомогою особистого мобільного телефону марки Samsung, модель: A21S, SM-A217F/DSN, IMEI: НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , здійснив 6 (шість) фотографій та 1 (один) відеозапис фасадної частини будівлі, що розташована за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, та о 18 год. 28 хв. направив представнику російської федерації, що використовує у мобільному додатку «Telegram» ім`я « ОСОБА_10 », аккаунт « ОСОБА_11 » та номер стільникового зв?язку НОМЕР_5 , протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, такі фотографії та відеозапис.

У свою чергу, невстановлена на даний час особа, яка є представником російської федерації, протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, отримавши фотографії та відеозапис будівлі, що розташована за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, остаточно зрозумів серйозність намірів ОСОБА_2 надавати останньому інформацію про місцезнаходження об`єктів критичної інфраструктури України, у тому числі військових об`єктів на території Дніпропетровській області. 16.01.2023, за протиправні дії ОСОБА_2 , що виразились у наданні інформації про розташування об`єктів критичної інфраструктури України, у тому числі військових об`єктів на території Дніпропетровській області представнику російської федерації, останній отримав від невстановленого відправника грошові кошти у загальному розмірі 7932 гривень на свою банківську картку, що має № НОМЕР_7 .

У подальшому, 18.01.2023 від представника російської федерації, що використовує у мобільному додатку «Telegram» ім`я « ОСОБА_10 », аккаунт « ОСОБА_11 » та номер стільникового зв?язку НОМЕР_5 , протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, надійшло повідомлення у мобільному додатку «Telegram» ОСОБА_2 з завданням, яке виражалось у наступному: необхідно зафіксувати об`єкт, що розташований за адресою, зазначеною в обвинувальному акті.

Прибувши у той же день, о 12 год. 45 хв. до вищевказаної адреси ОСОБА_2 виявив 4-поверхову адміністративну будівлю в якій, серед іншого, розташована Кам`янська районна військова адміністрація та поблизу території якої перебуває значна чисельність військовослужбовців Збройних сил України та представників інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Встановлено, що Кам`янська районна військова адміністрації використовується окремими підрозділами Сил оборони України. У відповідності до ст. 12 розділу IV Закону України «Про національну безпеку України» до складу сектору безпеки і оборони входять: Міністерство оборони України, Збройні Сили України, Державна спеціальна служба транспорту, Міністерство внутрішніх справ України, Національна гвардія України, Національна поліція України, Державна прикордонна служба України, Державна міграційна служба України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Служба безпеки України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Служба судової охорони, Управління державної охорони України, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, Апарат Ради національної безпеки і оборони України, розвідувальні органи України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну військово-промислову політику.

У подальшому ОСОБА_2 , приховуючи від оточуючих, за допомогою особистого мобільного телефону марки Samsung, модель: A21S, SM-A217F/DSN, IMEI: НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , зробив фотографію Кам`янської військової державної адміністрації, приміщення якої використовується окремими підрозділами Сил оборони України та направив вказану фотографію представнику російської федерації, протиправна діяльність якого досліджується в окремому кримінальному провадженні, що використовує у мобільному додатку «Telegram» ім`я « ОСОБА_10 », аккаунт « ОСОБА_11 » та номер стільникового зв?язку НОМЕР_5 .

Таким чином, ОСОБА_2 поширив інформацію про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, їх ідентифікації на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, визнав частково та пояснив, що визнає сам факт вчинення ним інкримінованого діяння, однак стверджував, що ввів ворога в оману, оскільки під виглядом фотографії запитуваного об`єкта направив фотографію іншої будівлі. Крім того, обвинувачений вказав, що у вчиненому кається, та тепер розуміє, що необхідно було одразу звернутись до правоохоронних органів.

Так, ОСОБА_2 пояснив, що проживав у місті Кам`янському. У телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » він знайшов оголошення про спосіб швидкого заробітку. Особа з оголошення спрямувала ОСОБА_2 звернутись до особи під псевдонімом « ОСОБА_10 » з питань швидкого заробітку. Особа, що використовує у мобільному додатку «Telegram» ім`я « ОСОБА_10 », запропонувала обвинуваченому робити фотографії заводів, повідомивши, що за кожен сфотаграфований об`єкт обвинувачений отримуватиме 100$ США, на що обвинувачений погодився. Представник держави-агресора назвав першу адресу в м. Кам`янське. Так, обвинувачений пояснив, що від нього вимагалося зробити фото заводу «ДМК», однак ОСОБА_2 , під виглядом фотографій об`єкту, що розташований за вказаною адресою, надіслав фото будівлі, що розташована за іншою адресою. При цьому, за словами обвинуваченого, сфотографована будівля знаходилась далеко від запитуваного об`єкту та була пустою. В подальшому представник держави-агресора почав просити зробити фото місцевого військомату, однак від цієї пропозиції обвинувачений ухилився.

На наступний день, особа, що використовує у мобільному додатку «Telegram» ім`я « ОСОБА_10 », повідомила, що їй необхідні фотографії будівлі, яка розташована за адресою в м. Кам`янське, що вказана в обвинувальному акті. Приїхавши за вказаною адресою, обвинувачений з`ясував, що у вказані будівлі розташований місцевий ЦНАП. В судовому засіданні ОСОБА_2 наголошував, що він не знав, що там розташовуються військовослужбовці. Обвинувачений зробив неякісну фотографію та відправив, однак представник держави-агресора почав казати, що така фотографія його не влаштовує і почав вимагати зробити ще фото, кращої якості. Одразу після цього обвинуваченого було затримано.

Вказував, що всього за свою співпрацю з представником країни-агресора він заробив 200$ США. Перші 100$ США йому одразу надіслали без будь-яких завдань чи умов, а іншу половину він отримав в обмін на фотографії пустої, за словами обвинуваченого, будівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_3 . Обвинувачений розповів, що на час інкримінованих подій він страждав на ігрову залежність і отримані в такий спосіб гроші - програв.

Не дивлячись неповне визнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, підтверджується наступними доказами, ретельно дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, відповідно до якого 18.01.2023 о 13 год. 30 хв. у безпосередній близькості від Кам`янської районної військової адміністрації, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Затишна, 3 (відповідно до ч. 1 ст. 208 та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України), затримано ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 29-34)

Суд звертає увагу на те, що у вказаному протоколі також зафіксовано, що під час обшуку затриманого, у останнього було вилучено мобільний телефон марки Samsung, модель: A21S, SM-A217F/DSN, ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 , s/n НОМЕР_3 . чорного кольору, з картками операторів мобільного зв`язку з наступними номерами: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 . Як повідомив ОСОБА_2 мобільний телефон має пароль «2125». В ході візуального огляду даного мобільного телефону встановлено факт наявності інформації, яка свідчить, що ОСОБА_2 зафіксував на фото розташування Кам`янської районної військової адміністрації, та використовуючи месенджер «Telegram», відправив фото користувачу на ім`я « ОСОБА_10 », аккаунт « ОСОБА_12 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_5 (російського оператора). Окрему увагу суд звертає на зафіксований в протоколі факт того, що під час затримання ОСОБА_2 повідомив, що йому відомо, що вказаний користувач є представником рф.

Також, під час затримання у ОСОБА_2 були вилучені грошові кошти у сумі 736 гривень, які, відповідно зафіксованих у протоколі затримання пояснень ОСОБА_2 , є невикористаною частиною грошових коштів, отриманих останнім від представника рф в якості оплати за фотографування об`єктів у м. Кам`янському;

- відомостями, що містяться у протоколі огляду вилученого у обвинуваченого мобільного телефону марки Samsung, модель: A21S, SM-A217F/DSN, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , s/n НОМЕР_3 , чорного кольору, з картками операторів мобільного зв`язку з наступними номерами: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 від 14.02.2023. (т. 2 а.с. 63-67)

Зі змісту даного протоколу вбачається, що у виявленому на телефоні додатку «Приват 24», після подолання системи логічного захисту, виявлено зображення банківської картки, що має назву «Картку для виплат», з наступними маркуваннями: « НОМЕР_12 ». В протоколі зазначено, що зі слів, ОСОБА_2 , він надав представнику російської федерації дані вказаної картки, з метою отримання на її рахунок грошових коштів, за надання інформації про розташування об`єктів критичної інфраструктури України, у тому числі військових об`єктів на території Дніпропетровській області.

Крім того у додатку «Приват 24», встановлено, що у вказаному розділі міститься історія транзакцій за 16 січня 2023 року. Оглядом виявлено, що серед таких транзакцій, встановлено наступне: «Зарахування переказу 3 962. 52 UAH 23:35», «Зарахування переказу 3 970. 81 UAH 14:45». В протоколі зафіксовано, що зі слів ОСОБА_2 , вказані перекази безпосередньо надійшли від представника Російської Федерації, у вигляді оплати за надання інформації про місце розташування об`єктів критичної інфраструктури України, у тому числі військових об`єктів на території Дніпропетровській області та з метою придбання ОСОБА_2 мобільного телефону.

Під час дослідження вказаного доказу в судовому засіданні, обвинувачений визнав, що це гроші отримані від представника рф, за фотографії об`єктів критичної інфраструктури України, у тому числі військових об`єктів на території Дніпропетровській області. Пояснив, що ці гроші витратив, щоб викупити з ломбарду телефон на який він мав здійснювати фотографування вказаних об`єктів, а частину грошей витратив на проживання, крім того залишки від цих грошей були частково вилучені під час затримання, а 80 гривень - продовжують знаходитись на банківському картковому рахунку обвинуваченого;

- відомостями, що містяться у протоколі огляду вилученого у обвинуваченого мобільного телефону марки Samsung, модель: A21S, SM-A217F/DSN, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , s/n НОМЕР_3 , чорного кольору, з картками операторів мобільного зв`язку з наступними номерами: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 від 19.01.2023. (т. 2 а.с. 72-108)

Зі змісту даного протоколу вбачається, що оглядом виявлено, що у даному телефоні, а саме у месенджері «Telegram» зареєстровано профіль під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за номером телефону: НОМЕР_13 без фотографії особи. Також з змісту протоколу вбачається, що в розділі «повідомлення», у месенджері «Telegram», перебувають листування із невстановленою особою, під назвою « ОСОБА_10 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який зареєстрований у месенджері за російськими номером телефону: НОМЕР_5 .

Так, під час листування обвинувачений розповідав своєму співрозмовнику, що в місті розташована військова частина, наразі багато представників « ІНФОРМАЦІЯ_6 », а також в ході розмови ОСОБА_2 надсилав представнику російської федерації фотографії та відеозаписи кількох будівель, зазначаючи наявність чи відсутність біля цих будівель представників ЗС України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 , під час дослідження вказаного доказу, пояснив що він визнає, що вказане спілкування - це дійсно його спілкування з представником російської федерації, що він добре усвідомлював. При цьому ОСОБА_2 заявив, що він не прагнув зрадити Україну, а хотів ввести ворога в оману, однак не зміг.

Крім того стверджував, що йому не було відомо, що за останньою адресою, яка вказана в обвинувальному акті, фото будівлі якої він зробив, може розташовуватись військова адміністрація або інші військові об`єкти.

Разом з тим, на уточнюючі запитання, чому він написав представнику держави-агресора, що там знаходяться військові, «жорстка охорона» і можливо дислокується підрозділ СБУ - обвинувачений відповіді не надав;

- відомостями, що містяться в листі Кам`янської районної державної адміністрації №04-56 - 145/0/300-23 від 18.01.2023, зі змісту якого вбачається, що приміщення у якому розташована Кам`янська районна військова адміністрація за адресою яка вказана у обвинувальному акті в АДРЕСА_4 розташована будівля, яка використовується окремими підрозділами Сил оборони України. Райвійськадміністрацією інформація у відкритому доступі про наявність там військових об`єктів - не розміщувалась. (т. 2 а.с. 123-124);

-відомостями, що містяться у протоколі огляду вилученого у обвинуваченого мобільного телефону марки Samsung, модель: A21S, SM-A217F/DSN, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , s/n НОМЕР_3 , чорного кольору, з картками операторів мобільного зв`язку з наступними номерами: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 від 07.02.2023. (т. 2 а.с. 129-142), до якого долучено скріншоти з наявного у телефоні листування у месенджері «Telegram», які додатково доводять факт листування обвинуваченого ОСОБА_2 з особою, що використовує у мобільному додатку «Telegram» ім`я « ОСОБА_10 », та надання їй фотографій будівель у м. Кам`янському, а також інформації, що стосується розташування ЗСУ у місті;

- відомостями, що зазначені у постанові про визнання предметів речовими доказами від 18.01.2023 року, зі змісту якої вбачається, що 18.01.2023 о 13 год. 30 хв., в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, затриманий ОСОБА_2 . В ході здійснення особистого обшуку ОСОБА_2 виявлено та вилучено мобільні телефони, банківські картки, документи, грошові кошти, перелік яких наведений у постанові.

При цьому щодо походження вилучених у ОСОБА_2 грошових коштів загальною сумою 736 (сімсот тридцять шість) гривень, обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що вказані грошові кошти ним були зняті в банкоматі м. Кам`янського і є частиною грошових коштів, отриманих від представника російської федерації в якості оплати за фотографування об`єктів критичної інфраструктури та військових об`єктів у м. Кам`янському Дніпропетровської області.

Суд, оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у скоєні інкримінованого йому злочину.

Так, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_2 , дані протоколів огляду вилученого у обвинуваченого мобільного телефону, відомості, одержані від Кам`янської районної державної адміністрації №04-56 - 145/0/300-23 від 18.01.2023та інші досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 поширив інформацію про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, їх ідентифікації на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 114-2 КК України.

При цьому твердження обвинуваченого в судовому засіданні про те, що він намагався ввести ворога в оману, оскільки під виглядом фотографії запитуваного об`єкта направив фотографію іншої будівлі, а в другий раз направив неякісне фото, при цьому вважав, що за вказаною адресою немає об`єктів критичної інфраструктури та не дислокуються Сили оборони України суд вважає такими, що не підтверджуються документально, є голослівними та спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Коробов проти України» (Заява № 39358/03) наголошує на тому, що при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може виплавати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Так, суд, розглянувши справу відповідно до положень ст. 337 КПК України, оцінюючи надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та вимогами найвищих стандартів доказування, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, їх ідентифікації на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, яке було вчинено обвинуваченим в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у частковому визнанні вини, дані, які характеризують його особу.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України ОСОБА_2 вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України. При цьому судом враховується, що ОСОБА_2 , будучи громадянином України за народженням, маючи правовий зв`язок з Україною, що знаходить свій вияв у взаємних правах та обов`язках, будучи зобов`язаним здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в той час як на території України введено воєнний стан, а збройними силами російської федерації, постійно здійснюються запуски крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України, інших військових формувань та об`єктів критичної інфраструктури по всій території України, з корисливих мотивів передав представнику російської федерації інформацію про розташування захисників України, розуміючи, що передача такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, спричиніть шкоду обороноздатності та державній безпеці України. Наведені обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_2 злочинів.

Також при призначенні покарання судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не працює, суспільно корисною діяльністю не займається, має постійне місце проживання, стан його здоров`я.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

Відповідно до змісту обвинувального акту, прокурором визначено, що обставиною, яка пом`якшуює покарання ОСОБА_2 є щире каяття.

У своїй постанові №199/6365/19 Верховний Суд звертав увагу на послідовну практику Верховного Суду, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним Верховний Суд зробив висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак в ході усього судового розгляду ОСОБА_2 обмежувся лише формальними заявами про каяття, заявляв про часткове визнання своєї провини, не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, та послідовно заперечував наявність у нього прямого умислу на вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

Разом з тим, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину та підвищеної суспільної небезпеки скоєного, особи обвинуваченого, відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 114-2 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та не знаходить підстав для застосування положень ст.69, 75 КК України при призначенні покарання.

Так, враховуючи відсутність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, тієї обставини, що останній, в умовах воєнного стану, вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

Також, враховуючи, що звільнення від покарання з випробуванням (ст. 75 КК України) можливе лише у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, у даному випадку відсутні правові підстави для застосування положень ст. 75 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_2 .

Цивільний позов у справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

З урахуванням заявленого під час судового розгляду клопотання прокурора про обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також того, що ОСОБА_2 засуджується до позбавлення волі, суд вважає за необхідне, з метою забезпечення виконання вироку в частині призначеного судом покарання, до вступу вироку у законну силу, обвинуваченому ОСОБА_2 залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винуватим за ч.3 ст.114-2 КК України і призначити покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з дати ухвалення вироку у цьому кримінальному провадженні, зарахувавши на підставі ст. 72 КК України у строк відбуття покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення з 18 січня 2023 по дату ухвалення вироку у цьому кримінальному провадженні із розрахунку день за день.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу - залишити без змін.

Речові докази:

- паспорт громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_14 ; військовий квиток ОСОБА_2 серії НОМЕР_15 ; сертифікат про проходження профілактичного наркологічного нагляду серії 12ЯЯС №097404 09.12.2021 на ім`я ОСОБА_2 ; медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних наглядів серії 12ЯЯТ №398076 від 09.12.2021 на ім`я ОСОБА_2 ; картка платника податків № НОМЕР_16 від 18.11.2011 на ім`я ОСОБА_2 ; диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_17 на ім`я ОСОБА_2 - повернути обвинуваченому ОСОБА_2 ;

- банківська картка «Concordbank» за № НОМЕР_18 ; банківська картка «Neobank» за № НОМЕР_19 ; банківська картка «Альфа-банк» за № НОМЕР_20 ; банківська картка «Ukrsibbank» за № НОМЕР_21 ; банківська картка «Raiffeisen Bank Aval» за № НОМЕР_22 ; банківська картка «Приватбанк» за № НОМЕР_23 ; банківська картка «А-банк» за № НОМЕР_24 ; сім-карта «Водафон» № НОМЕР_25 ; сім-карта «Lycamobile» НОМЕР_26 ; сім-карта «Lycamobile» НОМЕР_27 ; - повернути обвинуваченому ОСОБА_2 ;

- мобільний телефон марки Samsung, модель: A21S, SM-A217F/DSN, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , s/n НОМЕР_3 , чорного кольору, з картками операторів мобільного зв`язку з наступними номерами: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ; грошові кошти: купюра номіналом 200 гривень у кількості 1 шт.; купюри номіналом 50 гривень у кількості 10 шт.; купюра номіналом 20 гривень у кількості 1 шт.; купюра номіналом 10 гривень у кількості 1 шт.; купюра номіналом 5 гривень у кількості 1 шт.; купюра номіналом 1 гривня у кількості 1 шт. - конфіскувати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2023 року, накладений на:

- мобільний телефон марки Samsung, модель: A21S, SM-A217F/DSN, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , s/n НОМЕР_3 , чорного кольору, з картками операторів мобільного зв`язку з наступними номерами: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ;

- військовий квиток ОСОБА_2 серії НОМЕР_15 ;

- сертифікат про проходження профілактичного наркологічного нагляду серії 12ЯЯС №097404 09.12.2021 на ім`я ОСОБА_2 ;

- медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних наглядів серії 12ЯЯТ №398076 від 09.12.2021 на ім`я ОСОБА_2 ;

- банківську картку «Concordbank» за № НОМЕР_18

- банківську картку «Neobank» за № НОМЕР_19 ;

- банківську картку «Альфа-банк» за № НОМЕР_20 ;

- банківську картку «Ukrsibbank» за № НОМЕР_21 ;

- банківську картку Raiffeisen Bank Aval» за № НОМЕР_22 ;

- банківську картку «Приватбанк» за № НОМЕР_23 ;

- банківську картку «А-банк» за № НОМЕР_24 ;

- диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_17 на ім`я ОСОБА_2 ;

- сім-карту «Водафон» № НОМЕР_25 ;

- сім-карту «Lycamobile» НОМЕР_26 ;

- сім-карту «Lycamobile» НОМЕР_27 ;

- грошові кошти: купюра номіналом 200 гривень у кількості 1 шт.; купюри номіналом 50 гривень у кількості 10 шт.; купюра номіналом 20 гривень у кількості 1 шт.; купюра номіналом 10 гривень у кількості 1 шт.; купюра номіналом 5 гривень у кількості 1 шт.; купюра номіналом 1 гривня у кількості 1 шт. Загальна сума складає 736 (сімсот тридцять шість) гривень.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1