КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 07.04.2023 задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.05.2023 без визначення застави, із утриманням на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, та змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_6 на домашній арешт, із забороною залишати житло в певний період.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказував на те, що

_____________________________________________________________________________________

Справа № 753/5573/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2635/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

14.04.2023 від бригадного генерала Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України ОСОБА_11 надійшла заява про зміну запобіжного заходу та про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистої поруки.

21.04.2023 захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначав, що органом досудового розслідування не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, а також не надано доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя не вмотивував свій висновок про обґрунтованість підозри із посиланням на відповідні докази та не оцінив доводи, викладені в запереченнях сторони захисту.

На переконання апелянта, дії ОСОБА_6 не відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Зокрема, протокол обшуку від 12.02.2023, протокол огляду місця події від 12.02.2023, протокол затримання ОСОБА_6 від 12.02.2023 та протокол огляду місця події від 11.02.2023 мають безпосереднє відношення лише до встановлення події злочину, якою може бути не тільки замах на вбивство, а й хуліганство, умисне пошкодження чужого майна.

Показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є безпосередніми очевидцями подій, не підтверджують таких фактів, які дають підстави для висновку про спробу ОСОБА_6 вчинити саме вбивство потерпілого ОСОБА_15 , а показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не вказують на причетність підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення.

Єдиним доказом, на якому ґрунтується підозра, є показання потерпілого ОСОБА_15 , що суперечить поняттю сукупності доказів.

Крім того, в протоколі прийняття від ОСОБА_15 заяви про кримінальне правопорушення зазначено, що невстановлена особа із застосуванням невстановленого предмету здійснила 2 постріли, чим порушила громадський порядок та вчинила хуліганські дії.

Також слідчий суддя не вмотивував свій висновок про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а лише обмежився посиланням на те, що вони встановлені попереднім рішенням слідчого судді, не зникли та не зменшились на дату постановлення оскаржуваної ухвали.

Захисник вказував на те, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду обґрунтовано лише тяжкістю ймовірного покарання.

ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, доглядає за матір`ю, яка є пенсіонеркою та має тяжке онкологічне захворювання.

Крім того, після події злочину ОСОБА_6 пішов до місця свого проживання, де знаходився до прибуття працівників поліції, яким добровільно видав пістолет та інші речі, що мають значення для кримінального провадження, визнав свою причетність до події злочину та не вчиняв жодного супротиву під час затримання.

Органом досудового розслідування не надано доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 впливав на когось чи намагався це зробити.

Також апелянт звертав увагу на те, що жоден із свідків не служить разом з ОСОБА_6 , більш того, вони не є військовослужбовцями, а тому посилання слідчого на можливість підозрюваного впливати на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, є безпідставними.

ОСОБА_6 вживає усі необхідні та можливі дії для відшкодування шкоди, заподіяної під час вчинення інкримінованих йому дій, зокрема в ході застосування ОСОБА_6 зброї постраждало декілька автомобілів, серед яких: автомобіль марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_19 , та автомобіль марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_20 .

Станом на день подання апеляційної скарги ОСОБА_19 матеріальна та моральна шкода відшкодована повністю, а ОСОБА_20 частково.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження,слідчими Дарницького УП ГУНҐІ у м. Києві за процесуального керівництва Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000608 від 11.02.2023, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , проходячи службу на посаді головного спеціаліста Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України зі спеціальним військовим званням - майор, порушуючи вимоги ст. 3, 68 Конституції України, п. «б» ч. 1 ст. 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я, Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 49, 56, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил У країни, 11.02.2023 року приблизно о 21 год. 40 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходячи поруч з будинком АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 побачив припаркований поруч з під`їздом будинку автомобіль білого кольору, марки «Форд», всередині якого на водійському сидінні знаходився потерпілий ОСОБА_15 .

У цей же час, ОСОБА_6 , будучи невдоволеним тим, що автомобіль перешкоджає вільному проходу до під`їзду, почав словесний конфлікт із потерпілим ОСОБА_15 .

В подальшому, знаходячись на водійському сидінні, ОСОБА_15 опустив пасажирське скло в автомобілі, і в цей же час ОСОБА_6 направив предмет, схожий на пістолет в бік ОСОБА_15 з погрозами вбивством. Після цього ОСОБА_15 вийшов з автомобіля та обійшовши його, підійшов до ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 на грунті раптово виниклих неприязних відносин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_15 та бажаючи їх настання, з метою вбивства цієї особи, переслідуючи намір на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 , привів в бойову готовність предмет схожий на пістолет ПМ, серійний номер НОМЕР_3 , споряджений патронами калібру 9 мм. у кількості 8 шт., перебуваючи на відстані приблизно 1 метр, тримаючи його у правій руці направив в область грудей потерпілого ОСОБА_15 та натиснув на спусковий гачок, однак з причин, які не залежали від його волі постріл не відбувся. Після цього, потерпілий ОСОБА_15 намагався вибити з рук ОСОБА_6 предмет схожий на пістолет ПМ, серійний номер НОМЕР_3 , в результаті чого ОСОБА_6 здійснив один постріл в бік.

В цей же час, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вбивство, здійснив приблизно 7 пострілів в бік потерпілого ОСОБА_15 , який в цей час почав втікати, однак влучив в припарковані поруч автомобілі.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі.

Згідно даних протоколу затримання, 12.02.2023 о 00 год. 55 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку п. 2 ч. 2 ст. 208 КПК України.

12.02.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру в закінченому замаху на умисне вбивство, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 13.02.2023 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із утриманням на ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до 12.04.2022.

Постановою Керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_21 від 04.04.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000608 до трьох місяців.

06.04.2023 слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , в якому просила продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 30 діб, а саме до 11.05.2023 із утриманням на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 07.04.2023 задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.05.2023 без визначення застави, із утриманням на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю долучених до клопотання доказів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без вчинення яких завершення досудового розслідування є неможливим, зокрема, отримати висновки призначених у справі експертиз, у разі необхідності провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших осіб у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти встановленим слідчим суддею ризикам.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному дій, зміст підозри та вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З цих же підстав колегія суддів не убачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_11 про особисту поруку ОСОБА_6 , оскільки на переконання колегії суддів, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обгрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника ОСОБА_8 про те, що зібрані у справі докази не мають доказового значення для обгрунтування підозри, показання свідків не вказують на причетність підозрюваного до інкримінованих йому дій, посилання на недоведеність наявності у діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні продовження існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 визнав причетність до події злочину та не вчиняв жодного супротиву під час затримання, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та інкримінованих ОСОБА_6 дій, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчиненого злочину, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, доглядає за матір`ю, яка є пенсіонеркою та має онкологічне захворювання, були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання, проте не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не скасовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 року,- без змін.

У задоволенні заяви ОСОБА_11 про взяття підозрюваного ОСОБА_6 на поруки, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3