Справа № 308/7224/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження:

захисника підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/248/23, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 травня 2023 року, задоволено клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 (далі - слідчий), погодженого прокурором, у кримінальному провадженні №0000862, внесеному 02.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), та застосовано відносно підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгорода, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваного на військову службу за мобілізацією, солдата, згідно зі ст. 89 КК України, раніше не судимого

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 29 червня 2023 року включно з визначенням застави у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360,00 грн.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладені такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З матеріалів клопотання убачається, що 03 травня 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 . Відповідно до клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України, зокрема у тому, що 02.05.2023, приблизно о 12:10 год, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та діючи із особливою зухвалістю шляхом демонстративної зневаги норм моральності та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, із застосуванням спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень предмета, здійснив один постріл у гр. ОСОБА_8 , що проходив по вулиці, чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді «кульового поранення лівого плеча». У клопотанні також вказується на те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, санкція статті кримінального закону за скоєння якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Слідчий у клопотанні також зазначає, що досудовим розслідуванням здобуті докази у підтвердження підозри, на підставі яких 03.05.2023 ОСОБА_5 висунута підозра, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною і є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пропуску через державний кордон України, а також переховуватись на території України, в тому числі на непідконтрольній території України, зважаючи на обставини воєнного стану, проведення активних бойових дій ЗСУ проти армії російської федерації, а також відсутності, у зв`язку із цим, відповідної можливості певними правоохоронними та контролюючими органами здійснювати покладені на них Законом функції. У клопотанні слідчий вказує і на наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Враховуючи те, що покази надані потерпілим ОСОБА_8 лягли в основу підозри ОСОБА_5 , останній може впливати на ще невстановлених та недопитаних про обставини кримінального правопорушення свідків. Окрім того, слідчий вважає, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у сторони обвинувачення є підстави вважати, що вказаний ризик реальний, позаяк підозрюваний ОСОБА_5 , будучи працівником Державно прикордонної служби України, за час проходження служби, набув зв`язки та навички, пов`язані з виконанням службових обов`язків, які у свою чергу може застосовувати з метою перешкоджання подальшому досудовому розслідуванню. Слідчий звертає увагу на те, що ОСОБА_5 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, даних, які б вказували на неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено. Слідчий у клопотанні вказує і на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та не досягне мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні. Враховуючи вищенаведене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, слідчий просить відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави та покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у його вчиненні, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, у разі доведення вини ОСОБА_5 йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази слідчий суддя також дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; існує ризик незаконного впливу на свідків; також підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вищезазначені обставини у своїй сукупності дають слідчому судді підстави вважати, що слідчим доведено належними та допустимими доказами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що для запобігання ризиків відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. На переконання апелянта, під час розгляду клопотання не знайшли свого підтвердження обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Стверджує, що слідчим не доведено те, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, на які посилається сторона обвинувачення. Апелянт також зазначає, що слідчий суддя при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не врахував те, що підозрюваний має зареєстроване місце проживання, на його утриманні 4 малолітніх дітей, має офіційне джерело доходів. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 та прокурора, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: підозрюваний та прокурор належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день не подавали; стороною захисту не заявлялось клопотання про бажання підозрюваного брати участь у розгляді апеляційної скарги і його явка у судове засідання не визнавалась обов`язковою; захисник ОСОБА_6 , який подав апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі як підозрюваного, так і прокурора.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР, розташованого у м. Львів, знаходиться кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється прокурорами Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог, передбачених ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема протоколами допитів потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обшуку помешкання за адресою АДРЕСА_1 , огляду місця події, затримання ОСОБА_5 , на підставі яких 03.05.2023 винесено повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_5 діяння, які підпадають під ознаки передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинення кримінального правопорушення.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду клопотання не знайшли свого підтвердження обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що сторона захисту не посилається на будь-які обставини та докази, які б свідчили про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема можливого переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення, у своїй сукупності з його тяжкістю (передбачене ч. 4 ст. 296 КК України кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років та даними про особу підозрюваного (військовослужбовець, відповідно до ст. 89 КК України не судимий) повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

При цьому, слідчий суддя дав належну оцінку та взяв до уваги і доводи клопотання про те, що: Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду і має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пропуску через державний кордон України, а також переховуватись на території України, в тому числі на непідконтрольній Україні території, зважаючи на обставини воєнного стану, проведення активних бойових дій ЗСУ проти армії російської федерації, а також відсутності, у зв`язку із цим, відповідної можливості певними правоохоронними та контролюючими органами здійснювати покладені на них Законом функції; оскільки покази, надані потерпілим ОСОБА_8 , лягли в основу підозри ОСОБА_5 , останній може впливати на ще невстановлених та недопитаних про обставини кримінального правопорушення свідків; підозрюваний ОСОБА_5 , будучи працівником Державно прикордонної служби України, за час проходження служби, набув зв`язки та навички, пов`язані з виконанням службових обов`язків, які у свою чергу може використати з метою перешкоджання подальшому досудовому розслідуванню.

Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не доведено і існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які вказані у клопотанні, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Як безпідставні та необґрунтовані, із урахуванням наведеного вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що слідчим не доведено те, що обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, на які посилається сторона обвинувачення.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_5 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів стороною захисту не надано.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має зареєстроване місце проживання, на його утриманні 4 малолітніх дітей, має офіційне джерело доходів, - апеляційний суд не бере до уваги, визнаючи їх такими, що не свідчать про відсутність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а відтак і про неможливість тримання його під вартою, та у свою чергу не дають підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу.

Тому, доводи апеляційної скарги про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, - апеляційний суд також відхиляє як безпідставні та необгрунтовані, вважаючи, що наведені в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді факти, які знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, не дають підстав як для відмови в задоволенні клопотання, так і для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, характер та спосіб його вчинення, негативні наслідки від кримінальних правопорушень проти громадського порядку та моральності, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, і дійшов належного висновку про визначення йому розміру застави, який, у разі його внесення, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 як підозрюваного у кримінальному провадженні.

Тому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що визначений розмір застави, передбачений ст. 182 КПК України, а саме 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, із чим погоджується і апеляційний суд.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі і про майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_5 апеляційним судом не встановлено. Також, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інший, менш суворий, запобіжний захід чи застава в меншому розмірі, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів також вважає, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до приписів ч. 1 ст. 197 КПК України.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувалось стороною захисту під час її розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 травня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, у кримінальному провадженні №0000862, внесеному 02.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та застосовано відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 29 червня 2023 року включно з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360,00 грн, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: