Номер провадження: 11-кп/813/372/23
Справа № 495/5510/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000931 від 30 березня 2018 року відносно

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Петрозаводськ Республіки Карелія, громадянка України, з середньою освітою, до арешту працювала прибиральницею у школі № 8 смт. Сергіївка, не заміжня, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 листопада 2021 року ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання відраховується з моменту фактичного затримання, а саме з 30 березня 2018 року.

Запобіжний захід - тримання під вартою.

Вирішено питання стосовно процесуальних витрат, речових доказів та із заходами забезпечення кримінального провадження.

Оскаржуваним вироком встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 14 годині, обвинувачена ОСОБА_8 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_9 , а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння під час сварки із ОСОБА_9 , яка виникла на побутовому підґрунті під час спільного вживання алкогольних напоїв, умисно, посягаючи на її життя, нанесла один удар ножем в область лівої половини передньої поверхні грудної клітини ОСОБА_9 , внаслідок чого остання померла.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок змінити та призначити їй більш м`яке покарання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що вона щиро розкаялась у вчиненому злочині.

Окремо обвинувачена зазначила про незадовільний стан свого здоров`я, вона не може самостійно пересуватись, оскільки за час перебування під вартою з ІНФОРМАЦІЯ_2 загострились її хронічні хвороби і в умовах слідчого ізолятору обвинувачена позбавлена можливості отримувати необхідну кваліфіковану медичну допомогу.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду суд першої інстанції належним чином дослідив докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, дав їм відповідну правову оцінку, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченою злочину та зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 не оскаржувала фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій та ступінь доведеності вини, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не переглядає вирок суду в цій частині

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст.414 КПК, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст.12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст.414 КПК розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає до винних осіб покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

При призначені обвинуваченій покарання суд першої інстанції врахував, суспільну небезпеку та характер вчиненого нею злочину, її посередню характеристику за місцем мешкання, вік та стан здоров`я те, те що вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

В якості обставини, передбаченої ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 суд врахував її щире каяття.

До обставини, яка відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_8 суд відніс вчинення нею злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того суд першої інстанції врахував тяжкість наслідків вчиненого ОСОБА_8 злочину, який призвів до загибелі людини, а також позицію представника потерпілої, яка просила призначити обвинуваченій покарання на розсуд суду.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , посилаючись на своє щире каяття та незадовільний стан здоров`я, просила призначити їй більш м`яке покарання.

В судовому засіданні захисник надав копії документів про стан здоров`я обвинуваченої, а також її характеристику.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене санкцією.1 ст.115 КК України, а отже зі змісту вимог апеляційної скарги обвинуваченої можливо припустити, що вона просить призначити їй більш м`яке покарання, ніж передбачено законом із застосуванням ст.69 КК України

Положення ч.1 ст.69 КК України надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Колегія суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 15 березня 2018 року №442/1887/16-к зробила висновок, що виходячи зі змісту ст.69 КК України, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише в тому випадку, коли встановлені у справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_8 вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до положень ст.67 КК України є обтяжуючою обставиною.

Крім того, апеляційний суд вважає, що встановлена у даному кримінальному проваджені обставина, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , а саме її щире каяття за своєю суттю та соціальної вагомістю не є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою умисного особливо тяжкого злочину, який призвів до загибелі людини, а зі змісту статей 3 та 27 Конституції України випливає, що кожна людина має невід`ємне право на життя, яке визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

Щире каяття обвинуваченої за відсутності інших обставин, що пом`якшують її покарання, не може бути безумовною підставою для застосування ст.69 КК України.

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що на початку судового розгляду ОСОБА_8 не визнавала свою провину, а визнала вину в повному обсязі лише перед судовими дебатами.

Апеляційний суд наголошує, що щире каяття - це не формальна вказівка, а відповідне ставлення до вчиненого, а тому якщо обвинувачена спочатку доказує відсутність злочину, а потім вдається до визнання вини, є всі підстави сумніватися в щирості її каяття.

Інших пом`якшуючих покарання ОСОБА_8 обставин судом не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 стосовно її незадовільного стану здоров`я, як підстави призначення їй більш м`якого покарання, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.2 ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 року звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Відповідно до наказу МОЗ України № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» від 15 серпня 2014 року, питання про звільнення засуджених від відбування покарання за хворобою вирішуються на стадії виконання вироків на підставі акту огляду медико-соціальної експертної комісії (МСЕК).

На підставі викладено апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_8 чи її захисник мають право звернутися до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання за хворобою, відповідно до ст.537 КПК України, що в подальшому може бути вирішено судом під час виконання вироку відносно ОСОБА_8 .

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченої апеляційний суд переконаний, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років є справедливим, достатнім та необхідним для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду - без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 листопада 2021 року, яким ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженою яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4