Справа № 204/3212/23
Провадження № 1-кп/204/746/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого: судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000039 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування свого клопотання зазначила, що необхідність продовження стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тим, що зазначені ризики на цей час продовжують існувати, а інші, більш м?які запобіжні заходи, не зможуть запобігти вищезазначеним ризикам. Наявність ризику переховування від суду обґрунтовується тим, що максимальна санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, таким чином обвинувачена, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов?язаного з триманням під вартою, може змінити місце фактичного мешкання, виїхати за межі території України, на тимчасово окуповану територію України та переховуватися від суду. Крім того, інкримінований ОСОБА_5 злочин, вчинений останньою під час дії воєнного стану в Україні на користь держави-агресора Російської Федерації. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_5 обвинувачується, обґрунтовується фактом того, що ОСОБА_5 має стійкі ідеологічні погляди та на теперішній час збройні сили Російської Федерації продовжують ведення агресивної війни проти України, у зв?язку з чим наявні обґрунтовані підстави вважати, що вона, знаходячись на свободі, може надавати сприяння в веденні агресивної війни проти України, шляхом надання представникам збройних сил та спецслужб Російської Федерації координат розташування підрозділів та техніки ЗС України, об?єктів критичної інфраструктури, а також продовжити надавати представнику іноземної держави - діючому співробітнику 9 управління департаменту оперативної інформації 5 служби ФСБ Російської Федерації. допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, шляхом передачі інформації, що має оборонне значення для країни. Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу, оскільки кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладля, безкарності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України в період воєнного стану, коли наша держава потерпає від повномасштабного військового вторгнення зі сторони Російської Федерації та кожен день якого несе тяжкі втрати людських життів.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Прокурор стверджує, що її підзахисна налагодила спілкування з представником держави-агресора, однак це є припущенням. Зважаючи на вік ОСОБА_5 , стан її здоров`я, сімейний стан, за час перебування в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» її підзахисна втратила вагу, з кожним днем вона слабшає. В разі зміни запобіжного заходу, ОСОБА_5 не зможе здійснювати дії щодо переховування, оскільки в неї не має джерела доходу. З жовтня 2022 року у її підзахисної немає жодних отриманих доходів. ОСОБА_5 має позитивні характеристики, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно її підзахисної альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 підтримала думку свого захисника. Просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. Всі грошові кошти, які були у неї були витрачені на придбання для неї їжі, яку її рідні передають в Державну установу «Дніпровська установа виконання покарань № 4». Переховуватись від суду та тікати вона не збирається, оскільки в неї тут знаходяться всі рідні. Вона дуже погано себе почуває, стан її здоров`я погірився. Перебуваючи під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вона матиме змогу лікуватися. Жодним чином не буде порушувати покладені на неї судом обов`язки, буде вчасно з`являтись в судові засідання.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, а також заперечення сторони захисту, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення ж судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України (ч. 2 ст. 331 цього кодексу).

Запобіжні заходи відносяться до заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 2 ст. 131 цього кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із частинами 1, 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , судом оцінюються усі ризики зазначені прокурором у своїх клопотаннях у сукупності.

Судом встановлено, що Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2023 року ОСОБА_5 було продовжено строк дії запобіжного строком до 14 серпня 2023 року, без визначення розміру застави.

Як на підставу необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , прокурором у своєму клопотанні було зазначено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого переховування від суду та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, які не зменшились та продовжують існувати, що у свою чергу зумовлює необхідність у продовжені строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Судом беруться до уваги доводи прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого ризику переховування обвинуваченої ОСОБА_5 від суду.

Так, ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Обставина можливого призначення обвинуваченій ОСОБА_5 найсуворішого покарання в разі постановлення обвинувального вироку та визнання останньої винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченої переховуватись від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26 червня 2001 року (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Судом також береться до уваги й той факт, що на території України, починаючи з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, а тому у ОСОБА_5 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості в повному обсязі виконувати органами влади свої повноваження на певних територіях, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченої.

Слід також зазначити, що обвинувачена ОСОБА_5 , розуміючи можливе покарання за вчинене кримінальне правопорушення, його суворість та невідворотність, може здійснити дії щодо виїзду до тимчасово непідконтрольні території України задля того, щоб в подальшому потрапити до інших країн, в тому числі і до Російської Федерації, а тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також судом береться до уваги доводи прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченою ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

На користь наявності вказаного ризику свідчить й суть пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 , а саме спосіб його вчинення. Так, з обвинувального акту вбачається, що обвинувачена ОСОБА_5 за допомогою мобільних застосунків мессенджерів «Viber» та «Telegram» здійснювала спілкування з представником іноземної держави, а саме Російської Федерації.

Згідно обвинувачення, здійснюючи вказане спілкування, ОСОБА_5 , виконуючи завдання вищевказаного представника іноземної держави, надавала інформацію щодо будівництва та місця розташування діючих цехів щодо виготовлення комплексів з обороноздатності країни. Також, додатково здійснювала повідомлення про осіб, які задіяні в роботі щодо розробки вказаних комплексів та направлення карт з позначками місць розташування військових Збройних Сил України та їх техніки, а тому можливо дійти до обґрунтованого висновку про те, що, будучи на більш м`якому запобіжному заході, та маючи безперешкодний доступ до мобільного телефону, додатків, комп`ютерної техніки, мережі Інтернет, може продовжити вчинення кримінального правопорушення в якому обвинувачується або ж вчинити нове кримінальне правопорушення.

Також, слід звернути увагу на те, що згідно пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та відповідно до обвинувального акту, остання на протязі з 03 червня 2022 року по 07 вересня 2022 року здійснювала спілкування та передання відповідної інформації представнику іноземної держави, тобто Російської Федерації, що в свою чергу свідчить про систематичне вчинення таких дій.

Отже, встановлені під час розгляду клопотання обставини у своїй сукупності дають достатні підстави стверджувати, що наявні ризики, а саме можливості переховування ОСОБА_5 від суду, а також можливості обвинуваченою вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, у достатній мірі виправдовують подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, суд зазначає наступне.

Як вбачається з пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, остання обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме відповідно до пред`явленого обвинувачення остання здійснювала надавала інформації представнику іноземної держави щодо будівництва та місця розташування діючих цехів щодо виготовлення комплексів з обороноздатності країни. Також, додатково здійснювала повідомлення про осіб, які задіяні в роботі щодо розробки вказаних комплексів та направлення карт з позначками місць розташування військових Збройних Сил України та їх техніки, за допомогою мобільних застосунків «Viber» та «Telegram». Таке спілкування між ОСОБА_5 та представником іноземної держави відбувалось на протязі тривалого часу. Таким чином, застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, може призвести до того, що ОСОБА_5 , маючи вільний доступ як до мобільного телефону, комп`ютерної техніки, до мережі Інтернет, а також і до мобільних застосунків, продовжить вчиняти кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, або ж може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з вільним доступом обвинуваченої до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, у тому числі з представником іноземної держави, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Здійснення контролю з боку правоохоронних органів за діяльністю ОСОБА_5 щодо використання мобільного телефону, комп`ютера, мережі Інтернет або ж мобільних застосунків є об`єктивно неможливим в умовах домашнього арешту.

Щодо клопотання сторони захисту про визначення розміру застави відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В той же час, відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обвини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженню щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Таким чином, визначення розміру застави є правом суду, а не його обов`язком.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та не втратили своєї актуальності, а також обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також його спосіб, судом не вбачається підстав задля застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Колегія суддів також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, до яких, зокрема відноситься швидкий судовий розгляд кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання обвинуваченої під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів відтермінує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої заінтересованості ОСОБА_5 у результатах судового розгляду, створює ймовірну можливість для її позапроцесуальних дій.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Колегії суддів не було надано будь-яких відомостей того, що на теперішній час стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_5 є такого ступеню тяжкості, який перешкоджає застосування відносно останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості надання належної допомоги в умовах пенітенціарної системи.

Більш того, згідно інформації відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки від 04 липня 2023 року, Дніпропетровською обласною прокуратурою було проведено перевірку тримання та надання медичної допомоги ув`язненій ОСОБА_5 , яка підтвердила належні умови тримання в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Колегія суддів вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченої запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої колегія суддів на даному етапі не встановила.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати її належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

Тому, беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання винною у вчиненні кримінального правопорушення, колегія суддів не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченої з тримання під вартою на домашній арешт або ж заставу, тому у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченої про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або ж заставу слід відмовити.

ОСОБА_5 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110,176-178, 183, 369, 371, 372, 376 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою- задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 28 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або визначення суми застави - відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3