ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1330/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/734/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 08 травня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000149 від 12.06.2022 за частиною 1 статті 121 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08 травня 2023 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 06.07.2023 включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 08 травня 2023 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем постійної реєстрації.

Вважає оскаржуване рішення таким, що прийняте з порушенням вимог та порядку процесуального законодавства України, є незаконним та підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений посилається на формальну аргументацію клопотання прокурора та на те, що йому, в порушення норм КПК, не була вручена копія клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для ознайомлення та підготовки лінії захисту.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на погіршення стану його здоров`я, необхідність лікування та консультації лікарями за межами ДУ «Харківський слідчий ізолятор», що підтверджується ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.05.2023.

Обвинувачений акцентує увагу суду апеляційної інстанції на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання за місцем реєстрації, де мешкає його мати з наслідками компресійного перелому хребта та вважає, що наявні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та запевнив суд, що він не має наміру переховуватися від суду або вчиняти інші злочини.

Доводи прокурора про вчинення ним злочину під час умовно дострокового звільнення, вважає сумнівними.

Захисник в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 08.05.2023, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та надати правовий аналіз порушень, допущених стороною обвинувачення вимог статті 184 КПК України. Обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вважає, що клопотання прокурора містить декілька порушень статті 184 КПК України, а саме: не містить дати, до якої прокурор просить суд продовжити діючий запобіжний захід; не містить жодного посилання на номер конкретного кримінального провадження та номер судової справи; не містить жодної процесуальної дати; не викладені фактичні обставини справи.

На думку захисника, подане прокурором клопотання є необґрунтованим, ризики не наведеними належними, достатніми доказами, а тому вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Також захисник звертає увагу на те, що суд не прийняв до уваги відомості про інвалідність ОСОБА_6 , який потребує медичної допомоги, якої в умовах слідчого ізолятору немає змоги отримати.

Апелянт вважає, що продовження стосовно ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою різко погіршить стан його здоров`я у зв`язку з наявними у нього захворювань.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, прокурор в судове засідання не прибув надав письмову заяву щодо апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 без його участі.

Відповідно до статтей 405, 422-1 КПК України неявка прокурора та захисника не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника, обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги та просила їх задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, з огляду на наступне.

В обґрунтування поданого клопотання, прокурор посилався, що у зв`язку з закінченням 25.05.2023 строку дії ухвали суду щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та враховуючи те, що на даний час існують ризики, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме передбачені пунктами 1,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України, є підстави для продовження вказаного запобіжного заходу.

Мотивуючи клопотання, прокурор зазначив, що ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України обумовлений тяжкістю кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі. На підтвердження вказаного ризику, прокурор вказував на те, що до затримання ОСОБА_6 проживав та був зареєстрований на території Полтавської області, що у зв`язку з дією воєнного стану на території України та наявність обвинувачення останнього у вчиненні вказаного злочину, свідчить про наявність реальної можливості переховування обвинуваченого від суду у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, або не продовження строку тримання під вартою.

Щодо обґрунтування ризику передбаченого пунктом 3 частиною 1 статті 177 КПК України прокурор вказав, що в рамках розслідування допитані потерпілий та свідки, обвинуваченому відомо їх особи та місце проживання, що дає можливість обвинуваченому ОСОБА_6 незаконно впливати на останніх, шляхом фізичного чи психічного впливу та примусити змінити, або відмовитись від своїх показань.

На підтвердження ризиків передбачених пунктами 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, прокурор зазначив, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в умовах дії воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та зважаючи на особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за частиною 1 статті 121 КК України та звільнившись з місць позбавлення волі 11.03.2022, вже 12.06.2022 знову вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я людини, а отже існує ризик наміру перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер вчиненого кримінального правопорушення, наявний суспільний інтерес, прокурор вважав, що зазначене свідчить про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції зазначив, що у цьому кримінальному провадженні є висока вірогідність ухилення ОСОБА_6 від суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так як кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується відноситься до умисних тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, вчинене ним в період непогашеної судимості за умисні тяжкі злочини серед яких і умисний насильницький злочин проти здоров`я особи.

Суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, що виключає можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним характеру вчинених дій та ризикам у цьому кримінальному провадженні.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог статті 196 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, який раніше був судимий за анологічний злочин, на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги, що відповідно до наявних в матеріалах провадження відомостей, обвинувачений ОСОБА_6 міцних соціальних зав`язків не має, розлучений, ніде не працює, раніше неодноразово був судимий, що додатково свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційних скарг щодо відсутності та недоведеності ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності в клопотанні прокурора порушень вимог Кримінального процесуального кодексу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки враховуючи стадію кримінального провадження судовий розгляд, клопотання прокурора відповідає загальним положенням статті 184 КПК України.

Доводи апеляційних скарг апелянтів щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 захворювань, які унеможливлюють перебування його під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає, що наявність захворювань, які унеможливлюють перебування обвинуваченого в умовах СІЗО повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи.

Будь-яких доказів на підтвердження незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , що унеможливлює його перебування під вартою, суду апеляційної інстанції не надано.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про наявність у нього міцних соціальних зав`язків, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на те, що їх наявність не підтверджено жодними доказами.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду про наявність правових підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 08 травня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: