Провадження №1-кп/523/842/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000783 від 5.09.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Північної Осетії-Аланії м. Владикавказ Російської Федерації, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, останній раз:

- 30.05.2022 року Суворовським райсудом м. Одеси за ст.ст.187 ч.1, 187 ч.2, 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, стосовно якого 16.02.2023 року за вироком Одеського апеляційного суду вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасований та призначене покарання за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.1, 187 ч.2, 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.4 КК України, -

Встановив:

4.09.2022 року приблизно о 11:25 годині, ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., знаходячись біля будинку №71, розташованому по вул. Добровольського у м. Одесі, діючи повторно навмисно з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшовши до раніше незнайомої йому ОСОБА_7 , шляхом ривку зірвав з шиї потерпілої фрагмент золотого ланцюжка плетіння «біссмарк» вартістю 7000 гривень, на якому був золотий кулон у вигляді букви «Л» вартістю 2014 гривень та золотий кулон у вигляді «Божої матері» вартістю 4500 гривень, після чого з місця скоєння злочину втік, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 13514 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, та пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті день та час - 4.09.2022 року у ранковий час доби знаходився на вул. Добровольського у м. Одесі неподалік від зупинки «10 Лінія», назустріч йому йшла незнайома жінка, на шиї якої висіли золоті прикраси, в цей момент у нього виник намір на викрадення чужого майна. Порівнявшись з потерпілою, зірвав з її шиї золотий ланцюжок, на якому знаходилися два золотих кулони, фрагмент золотого ланцюжка залишився у нього в руках, інша частина у потерпілої, після чого став тікати з місця скоєння злочину разом з викраденим майном. Потім попросив свого знайомого здати фрагмент викраденого ним ланцюжка в ломбард, на отримані кошти купив ліки для бабусі. В подальшому його подзвонили співпрацівники поліції, він самостійно прийшов до відділку, через два тижні був затриманий, частина золотого ланцюжка була повернута потерпілій.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, що скоїв злочин у період оголошеного воєнного стану, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій, пояснюючи причину свого вчинку тяжким матеріальним становищем, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини у скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.186 ч.4 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілої, свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєних кримінальних правопорушень, в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.186 ч.4 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчиненого повторно в умовах воєнного стану та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень майнової спрямованості, вчинив новий корисний злочин у період оголошеного воєнного стану, що у сукупності приймається судом до уваги в якості даних, що характеризують ОСОБА_5 як особу схильну до скоєння злочинів, разом з цим обвинувачений є громадянином України, наявне постійне місце проживання, не працевлаштований, не має легальних джерел доходів, міцних соціальних зв`язків, також суд враховує негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням матеріалів встановлено, що залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме фрагмент золотого ланцюжка плетіння «бісмарк» довжиною 20см, який повернутий потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , з урахуванням санкцій ч.4 ст.186 КК України, в редакції, чинній на час ухвалення вироку, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, спрямованих проти власності, однак як вбачається висновків не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив новий корисний злочин майнового характеру в умовах воєнного стану, зважаючи на те, що обвинувачений не працює, не має постійних легальних джерел доходів, міцних соціальних зв`язків, враховуючи спосіб його життя, відсутність матеріальних претензій та тяжких наслідків, а також ту обставину, що він засуджений вироком Одеського апеляційного суду від 16.02.2023 року, тому вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі з урахуванням вимог ст.71 КК України, відповідно яких якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а саме з частковим - у вигляді шести місяців позбавлення волі приєднання покарання, призначеного та не відбутого за вироком Одеського апеляційного суду від 16.02.2023 року, який набрав законної сили, є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нового злочину із застосуванням правил складення покарань передбачених ст.72 КК України, яка діє на час винесення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Призначаючи остаточне покарання за сукупності вироків згідно з вимогами ч.1 ст.71 КК України, суд звертає увагу на те, що в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 вчинив злочин після постановлення Суворовським районним судом вироку від 30.05.2022 року, при цьому на час ухвалення Одеським апеляційним судом вироку від 16.02.2023 року зазначений попередній вирок щодо ОСОБА_5 був скасований лише в частині покарання, тоді як у частині висновків суду першої інстанції про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні відповідного злочину вирок залишився в силі, тобто обвинувачений вчинив новий злочин після проголошення попереднього вироку, при цьому на час ухвалення нового вироку попередній вирок набрав законної сили та засуджена особа ще не відбула повністю покарання (має невідбуту частину покарання) за попереднім вироком.

Дана позиція визначена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду за №766/39/17 від 1.06.2020 року.

Також враховуючи положення ст.71 ч.3 КК України відповідно якому, призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Крім цього суд приймає до уваги, що у ході досудового розслідування та судового провадження в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 28.05.2023р. Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

З метою не погіршення становища обвинуваченого, суд вважає за необхідне за наслідком судового провадження, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення відповідно вироку Одеського апеляційного суду від 16.02.2023 року у період часу з 29.06.2017р. по 25.02.2020р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.71, 72 КК України, ст.ст.349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого 186 ч.4 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст.71, 72 КК України приєднати частково, а саме шість місяців позбавлення волі - покарання не відбуте за вироком Одеського апеляційного суду від 16.02.2023 року, та остаточно визначити ОСОБА_5 за сукупністю вироків міру покарання у вигляді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування основного покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання та взяття під варту в рамках кримінального провадження за №0000783 від 5.09.2022 року тобто з 20.09.2022 року (відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20.09.2022 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Разом з цим, відповідно до ст.71 КК України зарахувати в строк відбування призначеного остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 частково відбуте ним покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 16.02.2023 року, а саме час його перебування під вартою у період часу з 29.06.2017р. по 25.02.2020р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за №838-VIII від 26.11.2015р.).

Речовий доказ - фрагмент золотого ланцюжка плетіння «бісмарк» довжиною 20см, який повернутий потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутим за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня п роголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1