Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/5774/23
Провадження № 1-кп/490/694/2023
У Х В А Л А

29 червня 2023 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000053 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2023 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів,? ? вислуховування прокурора обвинувачених та захисників суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений 22 червня 2022 року слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_7 та затверджений 23 червня 2023 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_4 .

Як зазначив автор обвинувального акту, ОСОБА_8 вчинив злочин за таких обставин.

1.….. ОСОБА_4 , 12.08.2021 наказом ГУНП в Миколаївській області № 465 від 09.08.2021 призначено на посаду дільничого офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 3 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області.

2. Перебуваючи на вказаній посаді, за твердженням автора обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинив таке

2.1. …за допомогою мобільного телефону, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, у безкоштовному кросплатформеному месенджері "Telegram" через профілі "chefsss" та "chi_vas" у невстановлений у ході досудового слідства дату та час, але не пізніше 09.02.2023, незаконно придбав шляхом отримання "закладки", у невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка використовувала канал у месенджері "Telegram" з ім`ям " ОСОБА_9 ", психотропну речовину амфетамін масою не менше 0,5966 г та особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становила не менше 3,346 г, які переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав незаконно їх зберігати з метою подальшого збуту безконтактним способом шляхом так званих "закладок", та "прикопів", тобто схованок, через які мав відбуватись незаконний збут психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів на території м. Миколаєва.

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи зіп-пакети та ізоляційну стрічку, здійснив фасування різного розміру та ваги незаконно придбаної психотропної речовини - амфетаміну та особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу для подальшого їх таємного збуту шляхом "закладок" використовуючи канал у месенджері "Telegram" з ім`ям " ОСОБА_9 ".

В подальшому, 09.02.2023 ОСОБА_4 взявши розфасовану психотропну речовину - амфетамін та особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, переслідуючи мету їх збуту невідомим йому особам через канал у месенджері "Telegram" з ім`ям " ОСОБА_9 ", приблизно о 13 год. 50 хв., прибув до будинку АДРЕСА_2 , де неподалік будинку зробив таємну схованку - "закладку", до якої помістив психотропну речовину - амфетамін масою 0,3035 г.

Після чого, 09.02.2023 приблизно о 14 год. 07 хв., ОСОБА_4 прибув до будинку АДРЕСА_3 , де неподалік будинку зробив таємну схованку - "закладку", до якої помістив психотропну речовину - амфетамін масою 0,2931 г.

Крім того, 09.02.2023 приблизно о 16 год. 57 хв., ОСОБА_4 прибув до будинку АДРЕСА_3 , де неподалік будинку зробив таємну схованку - "закладку", до якої помістив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 3,346 г.

Після чого, сфотографувавши місце, де розташовані вищевказані "закладки" та зафіксувавши їх геолокацію, ОСОБА_4 завантажив цю інформацію до каналу у месенджері "Telegram" з ім`ям " ОСОБА_9 ", з метою подальшого знаходження наркотичних засобів особами, які замовляють (купують) їх для отримання особистої винагороди від продажу, вчинивши усі дії, які вважав за необхідне для реалізації свого злочинного умислу.

Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів.

2.2. Крім того… [він]…за допомогою мобільного телефону, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, у безкоштовному кросплатформеному месенджері "Telegram" через профілі "chefsss" та "chi_vas" у невстановлений у ході досудового слідства дату та час, але не пізніше 01.03.2023, незаконно придбав шляхом отримання "закладки", у невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка використовувала канал у месенджері "Telegram" з ім`ям " ОСОБА_9 ", психотропну речовину амфетамін масою не менше 0,6486 г, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становила не менше 16,295 г, особливо небезпечну наркотичну речовину PVP із загальною масою не менше 62,131 г та особливо небезпечну психотропну речовину ЛСД загальною масою не менше 0,000033 г, які переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав незаконно їх зберігати з метою подальшого збуту безконтактним способом шляхом так званих "закладок", та "прикопів", тобто схованок, через які мав відбуватись незаконний збут психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів на території м. Миколаєва.

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту невідомим особам шляхом здійснення "закладок" та "прикопів" на території м. Миколаєва, використовуючи електронні ваги розфасував раніше незаконно придбану психотропну та особливо-небезпечну наркотичну речовину в зіп-пакети, які в свою чергу обгорнув різнокольоровою ізоляційною стрічкою в загальній кількості у 84 (вісімдесят чотири) згортки та залишив не розфасовану частину небезпечної психотропної речовини PVP та ЛСД, які залишив зберігати до 01.03.2023 за власним місцем проживання для подальшого збуту через канал у месенджері "Telegram" з ім`ям " ОСОБА_9 ".

В подальшому, 01.03.2023 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено психотропну речовину - амфетамін загальною масою 0,6486 г., особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 16,925 г, особливо небезпечну психотропну речовину PVP із загальною масою 62,131 г (що відповідно до Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 є особливо великим розміром психотропної речовини) та особливо небезпечну психотропну речовину ЛСД загальною масою не менше 0,000033 г, які останній планував повторно збути невідомим особам на території м. Миколаєва через канал у месенджері "Telegram" з ім`ям " ОСОБА_9 " для отримання особистої винагороди.

Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України як незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинене повторно.

Б. Стосовно обставин, пов`язаних із вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду.

1.В межах цього кримінального провадження будь-яких угод не укладено, через що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України є відсутніми.

2.Підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України на цей час також відсутні.

3. У наданому на розгляд суду обвинувальному акті орган досудового розслідування вказав, місце, час, дату та дії обвинуваченого, які, на думку органу досудового розслідування, мають ознаки кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Сторони про наявність недоліків обвинувального акту, які здатні перешкодити початку судового розгляду, не посилаються.

Отже, наданий суду обвинувальний акт містить всі обставини, які необхідні для початку судового розгляду кримінального провадження.

Таке доводить, що підстави для повернення цього обвинувального акту, що передбачені пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України, наразі також є відсутніми.

4. Це кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду міста Миколаєва, заперечень проти такого сторонами не наведено.

Отже, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також є відсутніми.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 314, частини 1 статті 315 КПК України за такого справу необхідно призначити до судового розгляду, провівши задля цього підготовчі дії, що передбачені частиною 2 цієї статті.

В. Стосовно питань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду.

1. Під час підготовчого судового засідання обвинуваченому було роз`яснене його право просити про розгляд цього кримінального провадження колегією у складі трьох професійних суддів.

Проте, обвинувачений, будучи обізнаним про своє право на колегіальний розгляд цього кримінального провадження, від розгляду справи у такому складі відмовився та наполягав на розгляді справи суддею одноособово.

Інші учасники судового розгляду, а саме - захисник та прокурор - також вважали за доцільне розглядати цю справу суддею одноособово.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 31 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого це кримінальне провадження слід здійснювати суддею одноособово.

2. Далі, суд має відповідно до пункту 1 частини 2 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України визначити дату та місце проведення судового засідання з розгляду цього кримінального провадження.

Враховуючи його предмет, навантаження суду та учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд цього кримінального провадження на 26 липня 2023 року на 14:30 годину.

3. Враховуючи, що обвинувачений постійно перебуває у місцях попереднього ув`язнення, на території України запроваджений військовий стан, а ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє здійснювати її доставку до зали судових засідань, суд вважає за необхідне на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України забезпечити її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

4. Враховуючи, що про проведення закритого судового засідання сторони не просять, процесуальні підстави для розгляду справи у заритому судовому засіданні є відсутніми.

Г. Стосовно? ? застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого

І......Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави у сумі 155.340 грн.

1. В обґрунтування послався про те, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а ризики, що зумовили обрання такого запобіжного заходу, наразі не зникли та не зменшились.

2. Захисник під час підготовчого засідання проти задоволення цього клопотання заперечував.

2.1. В обґрунтування послався, перш за все, про те, що більшість з наявних в матеріалів кримінального провадження доказів є зібраними таким чином, що мають бути визнані судом недопустимими та не можуть бути покладеними в обґрунтування як обвинувачення, так й підозри. З огляду на таке, вважав підозру необґрунтованою.

2.2. Далі вказував, що вказані прокурором ризики як не є повною мірою відсутніми, то є наявними вкрай незначною мірою.

2.3. Окрім того, зазначив, що визначена слідчим суддею сума застави є непомірною для його підзахисного.

Спираючись про таке, просив змінити обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема - на домашній арешт.

3. Обвинувачений під час підготовчого судового засідання позицію свого захисника підтримав. Окрім іншого, послався про те, що має постійне місце проживання, за яким може перебувати під домашнім арештом.

ІІ......Вирішуючи це клопотання, суд, окрім обставин, встановлених вище, враховує ще таке.

1. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_10 від 03 березня 2023 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01 травня 2023 року включно.

Цією ж ухвалою була визначена сума застави у розмірі 155.340 грн., за умови внесення якої обвинувачений підлягав звільненню з-під варти.

2. Подальшими ухвалами слідчих суддів Заводського районного суду міста Миколаєва строк тримання ОСОБА_4 під вартою із правом внесення застави у тому ж розмірі продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 31 травня 2023 року - до 02 липня 2023 року включно.

3. Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчі судді та суд виходили з наявності ризиків того, що обвинувачена може вдатись до дій щодо переховування від слідства та суду, впливати на свідків а також продовжити вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення.

4. Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ); від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ); від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

ІІІ......Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд виходив з таких приписів діючого законодавства.

1. Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

2. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно ж до частини 2 цієї статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

2. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

-особисте зобов`язання;

-особиста порука;

-застава;

-домашній арешт;

-тримання під вартою.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

3. Відповідно до статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

/частина 1/

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

/частина 3/

4. Відповідно до статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

/частина 1/

…

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

/частина 3/

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

/частина 4/

Розмір застави визначається у таких межах:

…

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

/частина 5/

5. Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1)прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5)не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6)пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7)докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9)носити електронний засіб контролю.

6. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

7. Відповідно до приписів статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України та норм статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

7.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

1)можна перевірити у судовому розгляді;

2)спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

7.2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

7.3. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

7.4. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

IV…...З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин розгляду цього кримінального провадження, відзначає таке.

Стосовно обґрунтованості висунутої підозри.

1. Оскільки по справі лише розпочатий судовий розгляд, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінується на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення його вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою, наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

2. Стосовно ж позиції захисту суд відзначає, що доводи захисту про недопустимість доказів у цьому кримінальному провадженні на цій стадії кримінального провадження не можуть бути перевіреними та не підлягають перевірці.

За такого вони не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

3. Суд також відзначає, що наразі відомостей про те, що під час досудового розслідування органи досудового розслідування або публічне обвинувачення діяли недобросовісно, матеріали кримінального провадження не містять, сторони, зокрема - захист - про наявність таких відомостей не посилаються.

Отже, висунута ОСОБА_4 "підозра" для мети вирішення питання про обрання запобіжного заходу є "обґрунтованою".

Стосовно наявності передбачених законом ризиків.

1. Попередніми ухвалами суду встановлена наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

Наявність цього ризику на цій стадії кримінального провадження підтверджується тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, у разі підтвердження вини у якому до нього може бути застосоване безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, що цілком здатне спонукати його до вчинення дій щодо втечі.

Наведене доводить актуальність цього ризику на теперішній час.

2. Попередніми ухвалами суду встановлена наявність ризику того, що ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну поведінку.

Наявність такого ризику узгоджується зі змістом висунутої йому підозри, яка по суті зводиться ні до чого іншого, як до того, що він на постійній основі займається отриманням та збутом наркотичних засобів

Та з цього приводу суд відзначає, що наразі обставини, що доводять наявність цього ризику, не змінились.

Отже, наявність ризику вчинення ОСОБА_4 нового злочину суд вважає доведеною.

3. Прокурор у клопотанні посилається про те, що обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків.

Але у реєстрі матеріалів досудового розслідування свідки не вказані взагалі.

За такого вказані посилання прокурора суд вважає надуманими, а вказаний у них ризик - відсутнім.

Стосовно можливості запобігти цим ризикам шляхом обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

1. Насамперед суд відзначає, що вирішальним під час вирішення питання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу є ризик обвинуваченим нових злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

З огляду на цю обставину суд відзначає таке.

1.1. Запобігти цьому ризику інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, як не є повною мірою неможливо, то є вкрай складно.

1.2. Наразі на Україні діє військовий стан, що зумовлює особливу вразливість громадського порядку, на який, зрештою, посягають злочині у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Та ця теза набуває особливої актуальності з огляду на ту обставину, що обвинувачений порушив громадський порядок, будучи працівником правоохоронного органу, тобто - будучи покликаним цей порядок забезпечувати.

З огляду на ці обставини саме тримання обвинуваченого під вартою відповідає вимогам громадського інтересу, який дійсно перебуває під загрозою.

Отже, наявність цього ризику в цьому випадку призводить до необхідності подальшого застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Суд також відзначає, що наразі відносно ОСОБА_4 існує можливість застосування альтернативного запобіжного заходу - у вигляді застави, за умови внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Отже, підстави для зміни обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу наразі є відсутніми.

Стосовно умов звільнення обвинуваченого з-під варти.

1. Попередньою ухвалу слідчого судді такою умовою визначене внесення застави у сумі 155.340 грн.

Стосовно цього суд відзначає, що цей розмір є меншим за передбачений пунктом 3 частини 5 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України; про його збільшення сторона обвинувачення не просить.

Отже, суму застави, за умови звільнення якої обвинувачений підлягає звільненню з-під варти, слід залишити незмінною.

2. При вирішенні питання про те, які обов`язки з числа передбачених у частині 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України слід покласти на обвинуваченого у разі його звільнення в зв`язку із внесенням суми застави, суд виходе з того, що такі обов`язки мають бути спрямованими на забезпечення явки обвинуваченого до суду та можливості його повідомлення про час та місце судового засідання.

З огляду на таке суд вважає, що на обвинуваченого слід покласти обов`язки:

-не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора чи суду;

-повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання

Стосовно посилань захисту.

1. Заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, захист посилався про те, що докази сторони обвинувачення є або - недопустимими, або - непереконливими.

Проте, як зазначалось вище, на цій стадії кримінального провадження ці докази не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

2. Захист посилався також про те, що обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Із приводу цих посилань захисту суд відзначає, що ці посилання є цілком здатними свідчити про зменшення ризику втечі з боку обвинуваченого.

Разом із цим суд відзначає, що такий ризик не є вирішальним у цьому випадку, отже - ці посилання не в змозі істотно вплинути на рішення по суті заявленого прокурором клопотання.

3. Захист посилався про те, що визначена судом сума застави є непомірною для обвинуваченого.

Проте, як зазначалось вище, визначена сума застави є меншою за передбачену законом, отже - не може бути зниженою.

4. Захист посилався також про те, що для мети запобіжного заходу відносно обвинуваченого може бути застосований домашній арешт.

Стосовно цих посилань захисту суд відзначає таке.

4.1. Як зазначено вище, в цьому випадку саме тримання обвинуваченого під вартою відповідає вимогам щодо громадського інтересу.

4.2. До того ж, наразі строк перебування обвинуваченого під вартою є таким, що не дозволяє вирішити питання про можливість послаблення режиму утримання ОСОБА_4 .

Отже, заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту про зміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись статтями 369-372; 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Кримінальні провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - прийняти до провадження Центрального районного суду міста Миколаєва.

2.Здійснювати розгляд цього кримінального провадження одноособово.

3.Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 липня 2023 року на 14:00 годину.

4.У судове засідання викликати обвинуваченого, його захисника та прокурора.

5.Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 28 серпня 2023 року включно.

Визначити розмір застави у сумі 155.340 грн., за умови внесення якої обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду за першим викликом, такі обов`язки:

-не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора чи суду;

-повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання

6.У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 - відмовити.

7.Забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 26 липня 2023 року о 14-00 годині участь обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

Ухвала в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в решті оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_11 =