У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.06.2023 Справа №607/11589/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільські1й області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №000755 від 25.06.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чулаківка Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, одруженого, працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 27.04.2020 року вироком Олешківського районного суду Херсонської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки шість місяців, 10.05.2023 року звільненого по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України, ,

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2023 року старший слідчий СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №000755 від 25.06.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 25.06.2023 до Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_7 , про те, що до її матері гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25.06.2023 близько 13:30 год. зателефонував на домашній номер телефону НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та повідомив, що її дочка знаходиться у лікарні внаслідок ДТП, після чого шахрайським способом під приводом надання медичної допомоги заволодів грошовими коштами гр. ОСОБА_8 на суму 17 000 гривень, чим завдав матеріальну шкоду останній на вказану суму.

За даним фактом 25.06.2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №000755 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.190 КК України.

25.06.2023 близько 14:30 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під приводом телефонного дзвінка, представившись представником посольства Канади, повторно, шляхом обману, повідомивши завідомо неправдиву інформацію потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_2 , про те, що її син, який перебуває у Канаді потрапив і ДТП і потрібні кошти на лікування, заволодів грошовими коштами гр. ОСОБА_9 на загальну суму 60000 гривень, 2500 доларів США, чим завдав матеріальну шкоду останній на вказану суму.

За даним фактом 25.06.2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001532 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

27.06.2023 до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про те, що 25.06.2023 близько 14:30 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час воєнного стану у державі, перебуваючи за попередньою згодою власниці у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , таємно, шляхом вільного доступу викрав золоті ювелірні вироби, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на суму близько 40 00 гривень.

За даним фактом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001544 від 27.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних злочинів причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

25.05.2023 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

26.06.2023 року матеріали кримінальних проваджень №0000755 та №0001532 об`єднано в одне кримінальне провадження, якому присвоєно єдиний №0000755.

26.06.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України.

27.06.2023 року матеріали кримінальних проваджень №0000755 та №0001544 об`єднано в одне кримінальне провадження, якому присвоєно єдиний №0000755.

28.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.06.2023 року близько 13 години 30 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_5 , виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 25.06.2023 року близько 13 години 30 хвилин, знаходячись поблизу будинку №27 по проспект Степана Бандери в м. Тернополі, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, зателефонував на стаціонарний телефон за номером НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , представився лікарем та повідомив, що її дочка, потрапила у дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок чого її було завдано тілесних ушкоджень у зв`язку із чим потрібно терміново провести операцію, яка буде дорого коштувати.

ОСОБА_8 вважаючи, що її дочці терміново потрібна допомога, погодилась на такі протиправні вимоги останнього, але зазначила, що зможе надати лише 17 000 гривень, оскільки більше грошей не має, на що ОСОБА_4 погодився.

Після цього, 26.06.2023, близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , прибувши за адресою: АДРЕСА_6 , шляхом обману, представившись лікарем та отримав від потерпілої ОСОБА_8 грошові кошти готівкою у сумі 17 000 гривень, на операцію дочці, чим завдав майнової шкоди останній на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, вчинив, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України,

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.06.2023 року близько 14 години 30 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував поблизу будинку за адресою: вул. Князя Острозького, 40 у м. Тернополі, виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману вчинений повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 25.06.2023 року близько 14 години 30 хвилин, знаходячись поблизу будинку №40 по вул. Князя Острозького в м. Тернополі, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, зателефонував на стаціонарний телефон за номером НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_9 , представився представником посольства Канади та повідомив, що її син на ім`я ОСОБА_10 , потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого йому було завдано тілесних ушкоджень у зв`язку із чим потрібно терміново провести операцію, яка буде дорого коштувати. В подальшому, в ході телефонної розмови, ОСОБА_4 повідомляє потерпілій, що грошові кошти потрібно буде передати громадянину ОСОБА_11 , який прийде за адресою проживання, забере грошові кошти та в свою чергу передасть їх за призначенням до лікарні.

ОСОБА_9 вважаючи, що її синові терміново потрібна допомога, погодилась на такі протиправні вимоги останнього, але зазначила, що зможе надати лише частину грошових коштів, а також банківські картки, на що ОСОБА_4 погодився.

Після цього, 26.06.2023, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , прибувши за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом обману, представившись лікарем та отримав від потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти готівкою у сумі 40 000 гривень, банківську картку «Ощадбанку» із № НОМЕР_3 на якій наявні грошові кошти у сумі 60 000 гривень, банківську картку «Ощадбанку» із № НОМЕР_4 на якій наявні грошові кошти у сумі 2 500 доларів СІЛА на операцію сина, чим завдав майнової шкоди останній на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 KK України.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.06.2023 року близько 14 години 30 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 26.06.2023, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, ввівши в оману потерпілу ОСОБА_9 та перебуваючи за її згодою в приміщенні квартири АДРЕСА_4 звернув свою увагу на коробку з якої потерпіла передала йому грошові кошти. Надалі ОСОБА_4 усвідомлюючи, що у вказаній коробці можуть бути цінні речі та майно, впевнившись, що потерпіла ОСОБА_9 втратила пильність та не спостерігає за своїм майном, діючи повторно, шляхом вільного доступу з коробки викрав ювелірні вироби в кількості 8 одиниць, а саме: 6 перснів, пару сережок та ланцюжок з підвіскою загальною вартістю 40 000 гривень.

Після цього ОСОБА_4 з викраденим майном місце скоєння злочину покинув, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 40 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України, ч.4 ст.185 КК України з яких, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обґрунтованими.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання слідчого та клопочуть про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000755 від 25.06.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України.

25.05.2023 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

26.06.2023 року матеріали кримінальних проваджень №0000755 та №0001532 об`єднано в одне кримінальне провадження, якому присвоєно єдиний №0000755.

26.06.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України.

27.06.2023 року матеріали кримінальних проваджень №0000755 та №0001544 об`єднано в одне кримінальне провадження, якому присвоєно єдиний №0000755.

28.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України. Зокрема, такими доказами є: витяг з ЄРДР №000755 від 25.06.2023 року, інформація, що міститься у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.06.2023 ; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_9 від 25.06.2023 ; протоколі пред`явлення особи для впізнання від 25.06.2023 ; протоколі огляду відеозапису від 26.06.2023; протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.06.2023; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_8 від 26.06.2023; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2023 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 26.06.2023; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2023; протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.06.2023; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_9 від 27.06.2023.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, підозрюваним не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України, за вчинення яких передбачено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Також, слідчий суддя вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що підозрюваний не має постійного джерела доходу,неодноразово раніше вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, судимість за які не знята та непогашена, відбувши покарання 10.05.2023 року знову підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Доводи сторони захисту та підозрюваного не дають, на думку слідчого судді підстав для можливості застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Таким чином стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Будь-яких доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 виключає його утримання під вартою, слідчому судді не надано.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя поряд з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине на підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного в разі внесення ним застави, обов`язки, що визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не підлягає до задоволення, а клопотання слідчого слід задовольнити, з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільські1й області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №000755 від 25.06.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 21 серпня 2023 року.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні №000755 від 25.06.2023 року за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року.

У випадку внесення застави, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти та покласти на нього обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

5) у випадку наявності здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді до 23 год. 59 хв. 21 серпня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, його захиснику та прокурору негайно після її оголошення, надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1