Номер провадження:1-кп/521/205/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003493 від 11 жовтня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, республіки Молдова, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 150 КК України,

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням, передбачених ст. 49 КК України, строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду на розгляді під головуванням судді ОСОБА_1 , перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 150 КК України.

Відповідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Приблизно з кінця серпня початку вересня 2018 року (більш точний час не встановлено) ОСОБА_3 достовірно знаючи про вік неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст. 188 КЗпП та ст. 21 ЗУ «Про охорону дитинства», які регламентують порядок застосування праці дитини, надав останньому вказівки щодо продажу монет на ринку «Черемушки», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, 17-а.

Так, згідно ст. 188 КЗпП не допускається прийняття на роботу осіб молодше шістнадцяти років. За згодою одного із батьків або особи, що його замінює, можуть, як виняток, прийматись на роботу особи, які досягли п`ятнадцяти років.

Згідно ст. 21 ЗУ «Про охорону дитинства» вік з якого допускається прийняття дитини на роботу, становить 16 років. Діти, які досягли 15-річного віку, можуть прийматися на роботу, що не завдає шкоди їх здоров`ю і навчанню, за згодою одного з батьків або особи, яка замінює батьків.

Відповідно до ст. 192 КЗпП забороняється залучати працівників молодше вісімнадцяти років до нічних, надурочних робіт у вихідні дні.

Крім того, ст. 24 КЗпП передбачене обов`язкове додержання письмової форми трудового договору, при його укладанні із неповнолітнім.

Так, у ОСОБА_3 знаходячись на ринку «Черемушки» за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, 17-А, який достовірно знав, що ОСОБА_5 на момент залучення до праці не виповнилося 16 років і таке залучення можливо тільки, якщо це не завдає шкоди навчанню, без відома матері дитини, виник злочинний умисел спрямований на експлуатацію дитини, яка не досягла віку, з якого законодавством дозволяється працевлаштування, шляхом використання її праці, з метою отримання прибутку.

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_3 з кінця серпня по 07 жовтня 2018 року залучив малолітнього ОСОБА_5 до праці, що полягала у реалізації іноземних монет, встановивши розпорядок робочого дня з 09:00 години до 15:00 години, з необхідністю виконувати вказану роботу кожної суботи та неділі. При цьому, отриманий в результаті праці ОСОБА_5 прибуток, ОСОБА_3 присвоював собі та інколи оплачував працю дитини в розмірі половини прибутків.

Таким чином, в порушення вищезазначених вимог законодавства, ОСОБА_3 , експлуатуючи неповнолітнього ОСОБА_5 , без укладання трудового договору, використовував працю останнього протягом двох днів на тиждень, на протязі кількох місяців (точні дати не встановлено через відсутність обліку праці), з метою отримання прибутку, що свідчить про загрозу фізичному та психологічному стану неповнолітнього, який за своїм віком не може усвідомлювати зазначену загрозу безпосередньо як небезпеку для свого здоров`я.

Дії ОСОБА_3 , стороною обвинувачення кваліфіковано за:

-ч. 1 ст. 150 КК України, як експлуатація дитини, яка не досягла віку, з якого законодавством дозволяється працевлаштування, шляхом використання її праці.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням, передбачених ст. 49 КК України, строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження

Прокурор вважала наявними підстави для закриття кримінального провадження за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та не заперечувала проти задоволення клопотання.

Обвинувачений просили клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені правові наслідки закриття кримінального провадженні із нереабілітуючих підстав та право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_3 повідомив, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності та він просить задовольнити клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Згідно зі ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому суд враховує і те, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII).

Зазначеним Законом № 2617-VIII внесено зміни в Кримінальний кодекс України та встановлено нову класифікацію кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Відповідно до ст. 12 КК України визначено класифікацію кримінальних правопорушень. Так, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до частин 3 6 ст. 12 КК України, злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років. Особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Санкція ч. 1 ст. 150 КК України, передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, з 01.07.2020 у зв`язку з набранням чинності Законом № 2617-VIII, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 150 КК України, визначено як кримінальний проступок.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч. 5 ст. 49 КК України, давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 не відноситься до категорій кримінальних правопорушень, згаданих законодавцем у ч. 4 та ч.5 ст. 49 КК України.

Разом з тим, судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбаченого 3 ст. 49 КК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення, в період часу з вересня 2018 року по даний час.

При цьому, судом в даному випадку встановлено обставини, з якими закон пов`язує зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбаченого ч. 2 ст. 49 КК України, оскільки в матеріалах провадження наявні дані, які вказували на те, що обвинувачений ухилявся від суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. Разом з цим, судом встановлено, що з часу вчинення кримінального правопорушення (з кінця серпня по 07 жовтня 2018 року) та до моменту оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 у розшук (25.04.2023 року), минуло більше чотирьох років.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 566/554/16-к звільнення від кримінальної відповідальності відбувається незалежно від визнання обвинуваченим вини. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується. У вказаній справі Європейський Суд зазначив, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону. Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою».

Як встановлено ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, події кримінальних правопорушень мали місце з кінця серпня по 07 жовтня 2018 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, відтак на даний час сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1, ч. 2 ст. 172 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням, передбачених ст. 49 КК України, строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 150 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003493 від 11 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 150 КК України, закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1