Справа № 555/540/23
Номер провадження 1-кп/555/168/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р. м.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Березне кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст.153 КК України, ОСОБА_5 , ч. 4 ст. 27 , ч.3 ст. 153 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , - адвокат ОСОБА_7 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні захисники обвинувачених підтримали подані клопотання з підстав, які у них викладені, просять задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали подані клопотання, просять задовольнити.

Представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання, зазначив , що потерпіла ОСОБА_9 просить змінити відносно обвинувачених запобіжний захід, з обвинуваченими вона примирилась, будь-яких претензій до них не має.

Прокурор заперечив щодо задоволення поданих клопотань.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Згідно положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

02.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.152, ч.2 ст.27 ч.3 ст.153 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років ( п.5 ч.2 ст.183 КПК України).

27.02.2023 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27 ч.3 ст.153 КК України було повідомлено ОСОБА_5 .

При вирішенні клопотання сторони захисту суд приймає до уваги такі обставини:

-- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення

Суд зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п.175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Відтак, враховуючи наявні у суду матеріали , якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, суд приходить до переконання про існування в рамках вказаного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.

-- підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість вчиненого кримінального правопорушення як самостійну підставу утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001).

Обговоривши питання про можливість застосування щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді домашнього арешту, суд приймає до уваги, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають постійне місце проживання, крім того суд враховує думку потерпілої, представник якої зазначив, що потерпіла не побоюється за свою безпеку.

Суд наголошує, що особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку особи як підозрюваного чи як обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу домашнього арешту- буде достатніми для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Щодо ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, то суд вважає, що вказаний ризик свого підтвердження не знайшов, особа раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, будь-які дані, що обвинувачені можуть продовжити вчинене ним кримінальне правопорушення органом досудового розслідування не представлено.

Ухвалою Березнівського районного суду від 10 квітня 2023 року запобіжний захід стосовно обвинувачених визначений у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з утриманням в Рівненському слідчому ізоляторі (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 116).

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст.177КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 193-196, 205, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово з 16 травня 2023 року до 14 липня 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до суду;

2) не відлучатись з домоволодіння, що за адресою АДРЕСА_1 , де він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Встановити строк дії ухвали суду 60 днів , а саме з 16 травня 2023 року до 14 липня 2023 року включно.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати житло за адресою АДРЕСА_2 цілодобово з 16 травня 2023 року до 14 липня 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до суду;

2) не відлучатись з домоволодіння, що за АДРЕСА_2 , де він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання., роботи або навчання.

Встановити строк дії ухвали суду 60 днів , а саме з 16 травня 2023 року до 14 липня 2023 року включно .

Виконання ухвали доручити відділенню поліції № 4 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1