ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023 Справа №607/11357/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 19 листопада 2022 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Дунаївці Хмельницької області, українки, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, кухаря господарчого відділення взводу забезпечення 3 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої в смт. Дунаївці Кам`янець -Подільського району Хмельницької області, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015),

та прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2019 року обвинувачену ОСОБА_3 призвано на військову службу за контрактом, яка 22 квітня 2019 року прибула для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та у подальшому була призначена на посаду кухаря господарчого відділення взводу забезпечення третього артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року №15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року №113-VIII з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави оголошено проведення протягом 2015 року часткової мобілізації у три черги протягом 210 діб. Згідно з вимогами ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Обвинувачена ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства. Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.

Натомість обвинувачена ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, стала на шлях вчинення злочину (кримінального правопорушення) проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, розпорядком дня військової частини НОМЕР_1 , затвердженого наказом командира військової частини, військовослужбовці прибувають на військову службу о 08 год. 30 хв.

02 травня 2019 року о 08 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_5 без поважних причин з метою тимчасового ухилення від військової служби у розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) не прибула та перебувала поза межами її розташування, відповідно свої службові обов`язки не виконувала, проводячи час на власний розсуд. 06 листопада 2019 року о 08 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_5 добровільно прибула до військової частини НОМЕР_1 та приступила до виконання службових обов`язків.

Окрім цього, 23 червня 2020 року о 08 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_3 без поважних причин з метою тимчасового ухилення від військової служби у розташування військової частини НОМЕР_1 не прибула.

У період з 08 год. 30 хв. 23 червня 2020 року по 15 год. 00 хв. 22 червня 2023 року обвинувачена ОСОБА_5 перебувала поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та свої службові обов`язки не виконувала, проводячи час на власний розсуд.

22 червня 2023 року о 15 год. 00 хв. обвинувачена ОСОБА_5 добровільно прибула за викликом органу досудового розслідування до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015 р.), тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнала повністю, щиро розкаялася та в судовому засіданні вказала, що з 02 травня 2019 року по 06 листопада 2019 року, а також з 23 червня 2020 року по 22 червня 2023 року перебувала поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 , при цьому зазначила про те, що відповідного дозволу від командування військової частини вона не отримувала. Просить суд врахувати її щире каяття, та суворо його не карати.

Обвинувачена ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.4 ст.407 КК України - тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, даних про її особу, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченої у період його дії на останню слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015), та призначити їй за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_3 покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , за місцем проходження засудженою військової служби, а в разі її звільнення з військової служби на орган пробації за місцем проживання засудженої.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1