Справа № 759/8214/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2899/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар: ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000165 від 19.01.2022 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.11.2021 Святошинським районним судом м. Києва за ч.1 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі, з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, засуджено,

за ст. 1261 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;

на підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2021 у виді 2 місяців арешту, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , в період часу з 09 січня 2021 року по 15 січня 2022 року, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння фізичного та психологічного страждання на ґрунті особистих неприязних відносин, систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство, відносно своєї сестри ОСОБА_7 , що призвело до її фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршило якість її життя.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, указав про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав, що місцевий суд призначаючи остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю вироків у виді арешту, всупереч вимогам ст. 72 КК України незаконно перевів покарання у виді обмеження волі в арешт, чим грубо порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність. Вважав, що місцевий суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ст. 1261 КК України у виді арешту мав би перевести його в більш суворий вид покарання у виді обмеження волі, який би відповідно до ст. 71 КК України підлягав складанню з призначеним покаранням за сукупністю вироків, враховуючи при цьому приписи пп. а п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до яких покарання у виді арешту переводиться в обмеження волі з співвідношення: 1 дню арешту відповідають 2 дні обмеження волі. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ст. 1261 КК України у виді арешту строком на 4 місяці. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2021 та призначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 2 місяці. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку: прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги; потерпілу, яка також підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора; обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирок в частині фактичних обставин справи, доведеності вини, правильності кваліфікації дій ОСОБА_9 за ст. 126-1 КК України та в частині призначеного за вказаною статтею покарання учасниками судового провадження не оспорюється. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є, у тому числі, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Також підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За змістом ч.1 ст. 420 КПК України, підставою для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції є, зокрема, необхідність застосування більш суворого покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд, призначаючи ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді арешту, всупереч вимогам ст. 72 КК України незаконно перевів більш суворий вид покарання у виді обмеження волі в менш суворий у виді арешту, є слушними.

Приписами ч.1 ст. 72 КК України встановлено, що при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, покарання у виді арешту переводиться в обмеження волі з співвідношення: 1 дню арешту відповідають 2 дні обмеження волі.

Відповідно до Загальної частини Кримінального кодексу України, зокрема, розділу Х «Покарання та його види», кримінальне покарання у виді арешту є менш тяжким видом покарання ніж обмеження волі.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 за ст. 126-1 КК України покарання у виді арешту строком на 4 місяці. Крім того, ОСОБА_9 за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2021 був засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 72 КК України безпідставно перевів покарання у виді обмеження волі в арешт, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року щодо ОСОБА_9 не може вважатись законним і підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_9 покарання з постановленням у цій частині нового вироку, який буде відповідати вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420, ч.15 ст. 615 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року щодо ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

ОСОБА_9 за ст. 126-1 КК України призначити покарання у виді арешту на строк чотири місяці.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутого покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2021 визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік і 2 (два) місяці.

В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4