Номер провадження по справі 1-кп/387/28/23
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

28 липня 2023 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши в судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000041 від 11.04.2021, яке надійшло з Добровеличківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкеськ Ставропольського краю, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, не працює, раніше не судимий, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, не працює, раніше не судимий, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Павлогорлівка Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрований АДРЕСА_2 , фактично проживає АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, не працює, раніше не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 08 вересня 2021 року надійшов обвинувальний акт зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000041 від 11.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на думку прокурора, ризики, які були підставою для обрання вказаного запобіжного заходу продовжують існувати, а судовий розгляд у кримінальному провадженні не завершився. Зокрема у разі перебування ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на волі вони можуть переховуватися від органу досудового розслідування та суду, так як у разі ухвалення обвинувального вироку відносно них, їм може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на значний термін. Також обвинувачені можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин справи та є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу з метою зміни та дачі показань на їх користь.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував з приводу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як ця справа не розслідувана належним чином та фальсифікована. Алібі потерпілого не підтверджене протягом 33 годин, що вказує на смлжливість заподіяння тілесних ушкоджень іншими особами.

Захисник ОСОБА_7 зазначила, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставним, так як її підзахисний перебуває під вартою тривалий час. Прокурором не доведені ризики передбачені ст.177 КПК України, а клопотання є шаблонним. ЇЇ підзахисний не має наміру переховуватися від суду, а також впливати на свідків та потерпілу. Тому просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 пославася на ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості. Вказаного кримінального правопорушення він не вчиняв та він не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Його закрили на 2 роки та його будинок розвалений. Тому йому немає де проживати. Впливати на свідків він не може, так як проживає за 12 км від м.Помічна. Від слідства та суду не переховувався та зауважень не було. Для обвинуваченого є дивним клопотання прокурора про відсутність у нього постійних доходів та можливість виїхати за межі області, що є суперечливим. Шворень зазначив, що 30 років прожив на одному місці.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_4 не змінював місця проживання, не впливав на свідків та не мав наміру переховуватися. Зі спливом тривалого терміну тримання під вартою, усі ризики щодо його підзахисного істотно зменшилися. Прокурор весь час копіює клопотання. Крім того його підзахисний після вчиненого злочину перебував на волі 4 місяці, а клопотання виникло в прокурора лише в серпні 2021 року, що є суперечливим, оскільки ризики починають існувати з часу вчинення злочину. Отже у зв`язку із необґрунтованістю клопотання, захисник просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вважає себе невинуватим, а також йому тікати немає куди. Просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що доводи прокурора є необґрунтованими, жодних доказів для підтвердження ризиків прокурором не надано. Тому просив змінити до його підзахисного запобіжний захід на домашній арешт.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про час і дату судового засідання повідомлена належним чином.

Щодо доводів прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, суд доходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед іншого вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд також вважає обгрунтованим обвинувачення відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть особи, має постійне місце проживання. Також зі змісту обвинувального акта ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння, крім того інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене групою осіб. Суд враховує, що сім`я ОСОБА_4 проживає у м.Красный Луч Луганської області, яка є окупованою територією України, що збільшує ризики уникнення від кримінальної відповідальності. Також суд вважає, що на даний час ризики щодо можливості переховування, можливого впливу на свідків та потерпілу, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - не зменшилися та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть особи, офіційно місце проживання не зареєстроване. Також зі змісту обвинувального акта ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння та інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене групою осіб. Також суд вважає, що на даний час ризики щодо можливості переховування, можливого впливу на свідків та потерпілу, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - не зменшилися та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть особи, офіційно місце проживання не зареєстроване. Також зі змісту обвинувального акта ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння та інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене групою осіб. Також суд вважає, що на даний час ризики щодо можливості переховування, можливого впливу на свідків та потерпілу, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - не зменшилися та продовжують існувати.

Отже суд вважає, що ризики, які зазначені в ухвалах судді відносно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на даний час не зникли та не зменшилися, а тому наявні ризики, які передбачені п.п.1, 3, 4 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинувачених переховуватися або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення в якому обвинувачуються, зібраних у справі доказів, у разі доведення їх провини, свідчать про те, що останні можуть вчиняти зазначені спроби, а також обвинувачені можуть впливати на свідків та потерпілу.

Суд зазначає, що захисники, а також ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не довели наявність міцних соціальних зв`язків у співвідношенні із обвинуваченням за вчинення умисного тяжкого злочину, який призвів до смерті людини. Суд також зазначає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не довели суду належними доказами наявність постійного місця проживання або роботи, що вказує на неможливість обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Отже зазначене свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

За таких обставин в порядку ч.3 ст.331 КПК України суд вважає за необхідне продовжити дію попередньо обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Крім цього, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не визначати у даному кримінальному провадженні розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178,182, 331 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів тобто до 18 години 00 хвилин 25 вересня 2023 року без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів тобто до 18 години 00 хвилин 25 вересня 2023 року без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів тобто до 18 години 00 хвилин 25 вересня 2023 року без визначення застави.

Дату закінчення дії ухвали суду встановити до 18 години 00 хвилин 25 вересня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_10 .