Провадження №1-кп/761/401/2023
В И Р О К

іменем України

27 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, судове засідання у кримінальному провадженні № 0002081, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2015 року щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, перебуває на військовій службі у вч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17

потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

захисників ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 14 березня 2015 року, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи поблизу будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , вчинив напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з метою заволодіння майном останніх при наступних обставинах.

Так, 14 березня 2015 року приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи по вулиці Тургенівській, 16 в місті Києві, ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 побачили двох дівчат, які йшли їм на зустріч, а саме потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Побачивши вказаних дівчат, у ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , підійшли до ОСОБА_18 і ОСОБА_19 . При наближенні до останніх ОСОБА_22 , з метою подолання опору та залякування потерпілих сказав звертаючись до них: «Девушки, бежать, кричать бесполезно».

Після цього, продовжуючи наближатись до ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , ОСОБА_23 дістав ножа та демонструючи його потерпілим підійшов до ОСОБА_19 та приставив їй до тулуба в області селезінки, а ОСОБА_22 , ОСОБА_10 та ОСОБА_24 , наблизившись до потерпілих оточили ОСОБА_18 , перекривши їй шляхи для втечі. Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_22 почав вимагати у потерпілих передати йому та іншим співучасникам усі речі, цінності та грошові кошти, що є у них.

ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , сприймаючи дії ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_23 , та ОСОБА_24 , як реальну загрозу власному життю чи здоров`ю, віддали належні їм речі та цінності.

Так, на вимогу ОСОБА_22 потерпіла ОСОБА_18 передала останньому належний їй мобільний телефон «Айфон 4 S» вартістю 3 100 грн., в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн., із чохлом силіконовим чорного кольору вартістю 50 грн. та обручку вартістю 2 230 грн., а на вимогу ОСОБА_10 потерпіла ОСОБА_18 передала останньому 170 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 , побачивши в руках ОСОБА_19 сумку від ноутбука наказав останній віддати йому ноутбук, але остання повідомила, що це лише сумка від ноутбука, в якій вона носить «карімат» та продемонструвала його останньому. Побачивши це, ОСОБА_10 до неї більше не звертався та продовжив своєю присутністю пригнічувати волю потерпілих до опору. Під час даних подій ОСОБА_19 передала ОСОБА_23 , що стояв поряд з нею та тримав ніж біля її тіла, грошові кошти у сумі 30 грн. Під час вказаних подій ОСОБА_24 стояв поряд та своєю присутністю подавляв волю потерпілих до опору.

Після цього, заволодівши майном, що належить потерпілим ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 та ОСОБА_24 з місця події зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 та ОСОБА_24 потерпілій ОСОБА_18 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 5 570 грн., а потерпілій ОСОБА_19 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 30 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні 08 вересня 2017 року обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та дав показання що, 14 березня 2015 року він, разом зі своїм знайомим ОСОБА_24 та ОСОБА_25 та ОСОБА_23 , яких до цього дня бачив кілька разів, прогулювались поблизу торгово - розважального комплексу «Україна». Коли вони усі йшли по вулиці, то помітили двох дівчат, як пізніше він дізнався - ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які йшли їм на зустріч, ОСОБА_23 та ОСОБА_22 підійшли до дівчат та почали з ними розмовляти, а він, ОСОБА_10 , саме в той час розмовляв по мобільному телефону, тому пройшов в перед приблизно метрів на 20. Зазначив, що не чув про що спілкувались дівчата зі ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , оскільки був зайнятий розмовою та не звертав на них особливої уваги. Майже одразу до нього підійшов ОСОБА_24 , а через хвилин 5-7 підійшли ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , після чого вони всі пройшли до магазину «Сільпо» та викликали таксі. У подальшому, біля станції метро «Деміївська» їх автомобіль було зупинено та вони були затримані співробітниками поліції, як їм тоді повідомили, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Під час їх затримання його та всіх хлопців демонстрували потерпілим ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які в цей час перебували разом з працівниками поліції. Зазначив, що не бачив щоб ОСОБА_22 , ОСОБА_23 чи ОСОБА_24 брали якісь речі у потерпілих чи погрожували їм.

Оцінюючи показання ОСОБА_10 , суд вважає їх неправдивими і такими, що суперечать іншим, зібраним у справі доказам, зокрема показанням потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які суд вважає правдивими та послідовними. Такі показання дані ОСОБА_10 , як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, а саме розбійного нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, оскільки його вина підтверджується колом наданих стороною обвинувачення допустимих та належних доказів.

Провівши судове слідство, ґрунтовно та всебічно дослідивши усі докази, надані сторонами провадження, суд приходить до переконання про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_10 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яка підтверджується наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_18 , суду пояснила, що на початку березня 2015 року вона разом із подругою ОСОБА_19 увечері поверталась до дому. Коли вони йшли по вул. Тургенівській в м. Києві, яка погано освітлювалась, спочатку до них підійшли троє обвинувачених, а потім до них приєднався ОСОБА_23 , який прибіг з протилежного боку вулиці. ОСОБА_22 став попереду неї та попередив, що кричати марно. Він став вимагати віддати гроші та цінні речі. При цьому хтось з обвинувачених дістав ніж. Також вона бачила в когось з нападників і другий ніж, але не повністю впевнена в цьому. Вона віддала золоту каблучку, мобільний телефон «Айфон 4 S» та гроші. ОСОБА_19 відвели в бік та вимагали віддати ноутбук, оскільки подумали, що у неї в руках сумка від ноутбука. Потім обвинувачені пішли і вони зайшли бізнес-центр, де зателефонували в міліцію. Зранку їх запросили в міліцію на впізнання. Під час проведення вказаних слідчих дій вона впевнено впізнала всіх чотирьох обвинувачених. Також в міліції їй повернули її телефон. Потерпіла ОСОБА_18 зазначила про те, що віддала гроші ОСОБА_10 , проте вимогу про це озвучив хтось інший з обвинувачених. Мобільний телефон вона віддала ОСОБА_22 на його вимогу. Чи тримав у руках ніж ОСОБА_10 , а також що він казав - вона не пам`ятає. Впевнена, що усі обвинувачені діяли спільно та злагоджено, при цьому вона відчувала реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.

Потерпіла ОСОБА_19 , в судовому засіданні пояснила, що разом із подругою ОСОБА_18 поверталась до дому. Коли вони повернули на вул. Тургенівську, до них підійшли троє чоловіків, потім підбіг четвертий. Обвинувачений ОСОБА_22 вигукнув, що кричати та тікати марно. ОСОБА_23 приставив розкладний ніж до її селезінки. Цю погрозу вона сприймала як реальну загрозу для свого життя. ОСОБА_22 наказав ОСОБА_18 віддати усі цінні речі, вона, злякавшись, віддала всі цінні речі ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_24 звернувся до неї і наказав віддати цінні речі і гроші. Вона віддала гроші в сумі 30 гривень. Також нападники переконались, що у неї немає золотих прикрас та годинника, а ОСОБА_10 запитав чи немає у неї ноутбука. Після крику невідомого чоловіка про те що, він викликає міліцію, нападники втекли. Вони з ОСОБА_18 викликали міліцію і в службовому автомобілі під`їхали до місця, де затримали нападників. Там вони, не виходячи з автомобіля підтвердили, що за силуетами затримані особи є тими, хто здійснив на них напад. Зранку в приміщенні міліції з ними проводилось впізнання, під час якого вона впізнала обвинувачених як осіб, які скоїли напад на них. Потерпіла ОСОБА_19 переконана в тому, що розбійний напад на них з ОСОБА_18 здійснили саме обвинувачені. При цьому вважає, що усі вони діяли узгоджено, злагоджено, їхні дії були сплановані заздалегідь.

Показання потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 які чітко, послідовно та обґрунтовано пояснили обставини вчинення щодо них розбійного нападу та переконливо зазначили, що усі чотири нападники діяли злагоджено та узгоджено, цілком та у повній мірі викривають ОСОБА_10 у вчиненні саме розбійного нападу, а також повністю спростовують його показання щодо непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Суд не має будь-яких підстав ставити під сумнів отримані в судовому засіданні від потерпілих у встановленому КПК України порядку показання.

Свідок ОСОБА_26 , будучи допитаним в судовому засіданні 30 листопада 2016 року, пояснив суду, що у березні 2015 року він працював на посаді старшого оперуповноваженого ГУ Національної поліції у м. Києві. В ході відпрацювання інформації про осіб, які вчиняють розбої та грабежі, ними були помічені обвинувачені, які пересувались по місту на автомобілі таксі марки Деу Ланос. Черговий спецлінії «102» повідомив їх про вчинення розбійного нападу в районі площі Перемоги, при цьому прикмети підозрюваних співпадали із прикметами осіб, за якими вони спостерігали. Було прийнято рішення про їх затримання. Через хвилин 5-10 приїхала слідчо - оперативна група, які потім проводили всі необхідні слідчі дії, в тому числі і обшук, під час якого, у затриманих було виявлено знаряддя вчинення кримінального правопорушення та речі, здобуті злочинним шляхом, а саме: розкладні ножі та, викрадений у потерпілої, мобільний телефон білого кольору. Зазначив, що в подальшому він не брав участі у досудовому розслідуванні даного кримінального провадження.

Вказані показання свідка ОСОБА_26 , який, хоча і не був присутнім безпосередньо під час здійснення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а відтак і очевидцем вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, суд покладає в обґрунтування даного вироку, оскільки, його послідовні показання об`єктивно відображають хронологію подій, що відбувались та, з урахуванням досліджених доказів, наведених нижче, підтверджують час, та обставини вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, та повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, яке знайшло підтвердження в ході судового розгляду.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України підтверджується дослідженими письмовими доказами, які долучені до матеріалів судового провадження, а саме:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002081, відповідно до якого правовою підставою для внесення відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187 КК України, у встановленому законом порядку, стало прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_18 ;

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002081, відповідно до якого правовою підставою для внесення відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187 КК України, у встановленому законом порядку, стало прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_19 ;

протоколом прийняття заяви від ОСОБА_18 про вчинення кримінального правопорушення щодо неї від 14 березня 2015 року, яка слугувала підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР;

протоколом прийняття заяви від ОСОБА_19 про вчинення кримінального правопорушення щодо неї від 14 березня 2015 року, яка слугувала підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР;

протоколом огляду місця події від 15 березня 2015 року, відповідно до якого, з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства було оглянуто територію тротуару поблизу магазину "Екомаркет", що розташований на просп. Науки №8 в м. Києві. Під час огляду вказаної території, при особистому огляді у ОСОБА_24 було виявлено та вилучено металевий розкладний ніж, у ОСОБА_22 два металевих розкладних ножа.

Крім того, слід зазначити, що у зв`язку з встановленням у судовому засіданні тієї обставини, що обвинуваченого ОСОБА_27 було затримано 15 березня 2015 року саме за наслідками фактичного впізнання його на вулиці потерпілими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які супроводжували в автомобілі працівників поліції, та останнім під час затримання нападників, було продемонстровано обличчя затриманого ОСОБА_27 , суд вважає недопустимими доказами протоколи впізнання потерпілими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обвинуваченого ОСОБА_27 від 15 березня 2015 року, та з цих підстав не покладає їх в основу даного вироку, оскільки фактично це було повторне впізнання та результати зазначених слідчих дій не можливо вважати об`єктивними.

Одночасно суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_27 наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: протокол огляду місця події від 15 березня 2015 року, постанови слідчого про визнання та приєднання речових доказів від 28 березня 2015 року, протокол затримання підозрюваного ОСОБА_10 від 15 березня 2015 року, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року про продовження відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки самі по собі вказані документи не містять даних, що мають значення для питань цього розгляду, а частина з них лише засвідчує відповідність проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону.

Таким чином, суд дослідив, оцінив та проаналізував отримані і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження, та прийшов до переконання, що вина ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є цілком доведеною поза розумним сумнівом. На думку суду по справі зібрано достатня кількість допустимих та належних доказів на підтвердження такої вини.

Таким чином, виходячи з зазначеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у тому, що він своїми умисними протиправними діями, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_10 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії тяжких кримінальних правопорушень, характер його діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_10 є раніше не судимою особою, перебував у розшуку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має місце реєстрації та проживання, проходить військову службу в лавах Збройних сил України.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст.ст. 66-67 КК України, пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_10 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_10 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_10 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення проти власності із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я осіб, а також відсутність кількох обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_10 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним так й іншими особами.

До набрання вироком суду законної сили, з урахуванням існування реального ризику ухилення обвинуваченого від явки до суду, щодо обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно залишити діючим, обраний йому раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, в строк призначеного покарання ОСОБА_10 необхідно зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 14 березня 2015 року до 23 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з огляду на наступне.

Так, частиною 5 ст. 72 КК України встановлено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

В той же час, відповідно до пункту 106 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 (справа № 663/537/17), якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Крім того, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переважаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Крім того, згідно з положеннями ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні вчинив кримінальне правопорушення до 23 грудня 2015 року та утримувався під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 14 березня 2015 року до 23 грудня 2016 року, термін попереднього ув`язнення останньому слід зарахувати на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією усього, належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, а саме з 31 травня 2023 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 14 березня 2015 року до 23 грудня 2016 року за правилами ч.5 ст. 72 КК України, що діяли на момент чинності ЗУ №838-VІІІ, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили, щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити діючим, обраний йому раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор".

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Києва ОСОБА_1 .