Провадження №1-кп/523/837/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №2793 від 8.10.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександродар Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого неофіційно водієм у «Нова пошта», раніше не судимого.

Проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

Встановив:

7.10.2020 року приблизно о 13:57 годині, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача марки «DАF XF 95490» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепом «SCHMITZ Sko 24L» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись при достатній видимості по сухому дорожньому покриттю у крайній правій смузі за наявності двох смуг для руху в обох напрямках по вул. Бочарова зі сторони вул. Жолію Кюрі в напрямку вул. Семена Палія у м. Одесі, наближаючись до регульованого світлофорним об`єктом пішохідного переходу, порушуючи вимоги п.п.2.3 «б», 8.10, 10.1 «Правил дорожнього руху України», а саме діючи з необережності, будучи неуважним, не вживши своєчасних заходів щодо зменшення швидкості свого руху до безпечної, аж до зупинки автомобілю при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, не врахувавши дорожньої обстановки, не переконавшись перед початком руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при увімкненні червоного сигналу світлофору, що забороняє подальший рух транспортним засобам через перехрестя, перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.12 стоп-лінію, зупинивши автопоїзд у безпосередній близькості перед пішохідним переходом, тим самим позбавивши себе можливості повної оглядовості ділянки проїзної частини перед транспортним засобом, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину поза межами пішохідного переходу на заборонений для пішоходів червоний сигнал світлофору справа наліво відносно руху транспортного засобу та перебувала поза межами зони оглядової проїзної частини перед автопоїздом з місця водія в кабіні на початок його руху.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №227(614/20) від 16.06.2021 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми тулуба і кінцівок, закритої травми грудної клітини, множинних двобічних переломів ребр, переломів остистих відростків тіл хребців Th3, Th4, Th5, Th6, Th7, лівостороннього пневмотораксу; закритої травми живота та кінцівок: переломів лівих поперечних відростків L2, L3, L4, рваних ран промежини та лівої сідниці, ран та синців нижніх кінцівок, від яких остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у медичній установі, які у сукупності відповідно п.2.1.1 «а» «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у вигляді множинних переломів ребр, переломів грудних та поперекових хребців, рваних ран промежини, сідниці та стегна, та настала від сепсису.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті визнав повністю, та пояснив, що у вказаний день та час, 7.10.2020 року приблизно о 14:00 годині їхав додому, керуючи технічно справним автомобілем «Даф» з причепом, рухався у правому ряду ближче до середньої полоси від супермаркету «Сільпо» по вул. Бочарова в сторону вул. Добровольского у м. Одесі, зупинився перед пішохідним переходом, пішоходи пройшли, йому загорівся зелений сигнал світлофору, лівий ряд автівок поїхав, він спокійно почав рух, в цей момент почув стук, вийшовши з машини, побачив на дорозі постраждалу, запевняючи, що не бачив її у дзеркало, коли починав рухатися, була так мовити «мертва зона», як жінка перетинала дорогу взагалі не було видно. Після скоєння ДТП викликав «швидку допомогу», поліцію, залишаючись на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Вину визнає повністю, фактично дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, не заперечуючи того факту, що під час зупинки на світлофорі переїхав колесами розмітку стоп-лінії, а також здійснив наїзд на пішохода, усвідомлюючи, що перебуваючи за кермом автомобілю, повинен був бути уважнішим, що в результаті його дій відбулася дорожньо-транспортна пригода, висновки авто-технічних експертиз, схему ДТП не оспорює, у добровільному порядку повністю відшкодував потерпілій стороні матеріальний та моральний збиток, претензій будь-якого характеру до нього не має, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що не був очевидцем події, по суті нічого показати не може, йому подзвонили та повідомили, що сталося ДТП, він одразу приїхав до лікарні, дочку прооперували, 10 днів вона пролежала в реанімації, але на жаль її життя не могли врятувати, отримані травми були не сумісні з життям.

Також у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив той факт, що обвинувачений весь час допомагав, оплачував лікування, будь-яких претензій до нього не має, вказуючи, що ОСОБА_8 проявив людяність, вину визнає, має сім`ю, дітей, висловлюючи позицію щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України повністю підтверджується оголошеним та дослідженим у судовому засіданні висновком судово-медичної експертизи за №227(614/20) від 16.06.2021 року, відповідно якому ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми тулуба і кінцівок, закритої травми грудної клітини, множинних двобічних переломів ребр, переломів остистих відростків тіл хребців Th3, Th4, Th5, Th6, Th7, лівостороннього пневмотораксу; закритої травми живота та кінцівок: переломів лівих поперечних відростків L2, L3, L4, рваних ран промежини та лівої сідниці, ран та синців нижніх кінцівок, від яких остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у медичній установі, які у сукупності відповідно п.2.1.1 «а» «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у вигляді множинних переломів ребр, переломів грудних та поперекових хребців, рваних ран промежини, сідниці та стегна, та настала від сепсису.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, встановленої під час судового розгляду, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження, авто технічних експертиз не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, в тому числі експертизи, які містяться у матеріалах досудового розслідування, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_6 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми діями скоїв злочин, передбачений ст.286 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 5 ч.2 КК України регламентовано, що Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тобто слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину за необережності, який мав місце 7.10.2020 року, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює водієм, хоча неофіційно, має стійкі соціальні зв`язки, на утриманні троє малолітніх дітей, позитивно характеризується за попереднім місцем роботи, що підтверджується копіями документів долучених стороною обвинувачення та стороною захисту, особисте ставлення до вчиненого діяння, усвідомлення своєї провини та каяття, щире переживання, про що говорить поведінка ОСОБА_6 , який добровільно відшкодував завданий матеріальний та моральний збиток родині загиблої, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання, в тому числі заявою потерпілого про відсутність будь-яких претензій морального, матеріального характеру, долученої до матеріалів судового кримінального провадження.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому передбачені ст.66 ч.1 п.п.1, 2 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Разом з цим, суд приймає до уваги висновок досудової доповіді Суворовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області стосовно ОСОБА_6 зі змісту соціально-психологічної характеристики якої вбачається, що обвинувачений до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, 15.04.2022 року ОСОБА_6 був травмований вибуховою хвилею в м. Миколаєві у вигляді рани тім`яної області голови, з середини лютого 2023 року знову почав працювати водієм, має позитивні плани на майбутнє, працювати та забезпечувати родину, відповідно проведеної оцінки ризику ймовірність ризику повторного вчинення злочину є низькою, ризик небезпеки для суспільства є низьким, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування з`ясовано, щодо кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме вантажний автомобіль марки «DАF XF 95490» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепом «SCHMITZ Sko 24L» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий ОСОБА_6 на відповідальне зберігання.

Також вивченням обвинувального акту встановлено, що у ходщі досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення двох авто-технічних та транспортно - трасологічної експертиз, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, загальна сума яких складає 11586,22 гривень (980,64 грв., 3432,20 грв., 4908,02 грв., 2265,26).

Матеріали кримінального провадження за №2793 від 8.10.2020 року до обвинувального акту не долучалися, суду лише були надані матеріали щодо речових доказів, судових витрат та характеризуючи дані відносно ОСОБА_6 .

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , з урахуванням санкції ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги дії потерпілої, яка будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди перетинала проїзну частину поза межами пішохідного переходу, конструктивні особливості автопоїзду, яким керував обвинувачений, оцінюючи у сукупності обставини, спосіб вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння за необережності, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, особисте ставлення до вчиненого, ту обставину, що він має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки, утриманців, позитивно характеризується, у добровільному порядку відшкодував завданий збиток, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, його поведінку під час судового провадження, з якої вбачається, що він в повній мірі усвідомив свою вину, дійсно щиро розкаюється та не є суспільно-небезпечною особою, приймаючи до уваги висновки досудової доповіді, позицію потерпілого, думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавлення волі, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Також за вищевказаними підставами, зважаючи на те, що робота та трудові зобов`язання ОСОБА_6 пов`язані з керуванням транспортного засобу, є єдиним джерелом доходів для існування та утримання сім`ї, та має суттєве значення для продовження робочої діяльності у період оголошеного воєнного стану, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, приймаючи до уваги, що події мали місце 7.10.2020 року, враховуючи позицію сторони захисту, потерпілого, думку прокурора з цього приводу, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з цим суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження щодо ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався. Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

Ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України зобов`язати ОСОБА_6 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем фактичного проживання обвинуваченого, направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручено виконання.

Міри запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 під час судового провадження не застосовувалися, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягають.

Речовий доказ вантажний автомобіль марки «DАF XF 95490» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепом «SCHMITZ Sko 24L» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий ОСОБА_6 на відповідальне зберігання - вважати повернутим за належністю.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 11586,22 гривень (980,64 грв., 3432,20 грв., 4908,02 грв., 2265,26), пов`язаних із залученням експертів для проведення авто-технічних та транспортно трасологічної експертиз під час досудового розслідування.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1