Справа № 307/1220/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/282/23, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2023 року, задоволено клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 (далі - прокурор) у кримінальному провадженні №0000204, внесеному 29.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 152 та ч. 1 ст. 301-1 КК України, та продовжено відносно підозрюваного,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з повною загальною середньою освітою, не працює, раніше судимого,

строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 30 червня 2023 року включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 22 травня 2023 року, до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області звернувся прокурор з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 152 та ч. 1 ст. 301-1 КК України, ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 126-1, ч. 4 ст. 152 та ч. 1 ст. 301-1 КК України,які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років. Прокурор у клопотанні також зазначає, що досудовим розслідуванням здобуті докази у підтвердження підозри, на підставі яких 30.03.2023 ОСОБА_7 висунута підозра. Надалі 31.03.2023 ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 28 травня 2023 року. У клопотанні також вказується на те, що необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 викликана метою забезпечення виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, ризиків. Так, на переконання прокурора, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років. Крім того, у клопотанні прокурор вказує на існування ризику незаконного впливу на малолітню потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни показів на його користь або відмови від дачі показів. Також існує ризик вчинення іншого кримінального провадження. Підтвердженням вказаних ризиків є те, що ОСОБА_7 , раніше був засуджений за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі, крім того, у підозрюваного немає постійного місця проживання. Тому, враховуючи те, що закінчити досудове розслідування кримінального провадження до 28 травня 2023 року не видається за можливе, оскільки необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а також прийняти відповідні процесуальні рішення для остаточного та беззаперечного доведення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також те, що ризики, які встановленні слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не зменшились, не відпали і продовжуть існувати, прокурор просить задовольнити клопотання та продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що при розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим, оскільки кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів, у разі доведення вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років. Разом з тим, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази також дійшов висновку про доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення; незаконно впливати на малолітню потерпілу та свідків, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів; вчинити інше кримінальне правопорушення. Приймаючи рішення слідчий суддя, взявши до уваги те, що ризики, які слугували підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по теперішній час не відпали, не зменшились і продовжують існувати, а також неможливість через об`єктивні причини закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні у визначений законодавством термін, слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, і визнав за необхідне продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 червня 2023 року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що вказані у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є надуманими, оскільки не підтверджені жодними належними доказами. Апелянт стверджує, що ризик незаконного впливу його підзахисного на потерпілу та свідків не існує, оскільки у кримінальному провадженні такі допитані, у кримінальному провадженні проведені основні слідчі дії та експертизи, прийняті процесуальні рішення, тобто всі зібрані докази, які наявні у матеріалах кримінального провадження перебувають під повним контролем органу досудового розслідування та прокуратури. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, думку прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони захисту, неявка якої, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності сторони захисту апеляційний суд бере до уваги, що: сторона захисту належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавала; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища підозрюваного і стороною захисту не заявлено клопотання про бажання підозрюваного брати участь у розгляді кримінального провадження, а тому його явка не визнана обов`язковою і апеляційним судом не вирішувалось питання про його доставку в судове засідання; прокурорка не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі сторони захисту.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184, 199 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження № 0000204 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 152 та ч. 1 ст. 301-1 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Тячівської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України, зокрема забезпечення права підозрюваного на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 152 та ч. 1 ст. 301-1 КК України кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), а саме протоколами огляду місця події, допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , огляду, затримання підозрюваного та іншими зібраними у ході досудового розслідування доказами, на підставі яких 30.03.2023 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру. Дослідивши додані до клопотання докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про те, що вчинені ОСОБА_7 діяння підпадають під ознаки передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 152 та ч. 1 ст. 301-1 КК України кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які на даний момент можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний причетний до вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на малолітню потерпілу чи свідків з метою зміни ними показів чи відмови від дачі таких; вчинення інших кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та фактичні обставини, за яких такі скоєно, у своїй сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим - позбавлення волі на строк до 15 років, та даними про особу підозрюваного раніше судимий, непрацюючий, неодружений, повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

При цьому, колегія суддів вважає, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Обґрунтованим колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може: незаконно впливати на малолітню потерпілу чи свідків, які володіють відомостями про обставини кримінальних правопорушень, зокрема шляхом їх залякування із застосуванням фізичної сили чи будь-яким іншим чином, задля зміни ними показів або ж відмови від вже наданих; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Відомостей про те, що встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, перестали існувати чи зменшилися в матеріалах судового провадження немає і на такі сторона захисту не вказує.

Апеляційний суд вважає, що продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання настанню передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також дієвості кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційної скарги про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт, колегія суддів відхиляє.

Із цих підстав, як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що вказані у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є надуманими, оскільки не підтверджені жодними належними доказами. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сторона захисту не посилається на те, які саме надані нею докази, безумовно свідчать про те, що визнані доведеними передбачені ст. 177 КПК України ризики відпали або істотно зменшились.

Як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що ризик незаконного впливу його підзахисного на потерпілу та свідків не існує, оскільки у кримінальному провадженні вони допитані, проведені основні слідчі дії та експертизи, прийняті процесуальні рішення, тобто всі зібрані докази, які наявні у матеріалах кримінального провадження перебувають під повним контролем органу досудового розслідування та прокуратури. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. Не підтверджені будь-якими даними визнаються доводи апелянта про те, що у кримінальному провадженні потерпіла та всі свідки допитані, проведені основні слідчі дії та експертизи, прийняті процесуальні рішення, при цьому колегія суддів бере до уваги те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено і матеріали кримінального провадження сторонам не відкривались.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд визнає їх такими, що не свідчать про те, що передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики відпали чи зменшилися.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що в матеріалах судового провадження відсутні і стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів, які б свідчили про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 таких захворювань, які унеможливлюють тримання його під вартою.

Колегія суддів також погоджується із висновком слідчого судді про існування об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, у зв`язку з чим постановою керівника Тячівської окружної прокуратури від 22.05.2023 строк досудового розслідування продовжено до 30.06.2023.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, обґрунтовано продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою саме у межах строку досудового розслідування - до 30.06.2023 включно.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 обґрунтовано продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інші, менш суворі, запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому, колегія суддів вважає, що, постановляючи судове рішення про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки інкриміноване ОСОБА_7 кримінально-карне діяння поєднане із застосуванням насильства щодо малолітньої потерпілої.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на малолітню потерпілу чи свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі і відомості про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурорки, продовживши строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою без визначенням застави.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 199, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000204, внесеному 29.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 152 та ч. 1 ст. 301-1 КК України, та продовжено відносно підозрюваного, ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 30 червня 2023 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: