Справа № 203/2191/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження №0000025, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.02.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красноармійське Новоазовського району Донецької області, громадянина України, маючого середньо- спеціальну освіту, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, 2011 року народження, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, сержанта взводу резерву сержантського складу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2022 № 2 (по стройовій частині) сержанта запасу ОСОБА_3 прийнято на військову службу відповідно до Указу Президента «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року, після чого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2022 № 225 (по стройовій частині) зараховано в розпорядження командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, військовослужбовець ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 зранку 29.03.022 року, в зоні проведення бойових дій на території Авдіївського коксохімічного заводу в АДРЕСА_2 , знайшов на землі багнет-ніж в піхвах, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на носіння вказаного ножа без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, знаходячись у зазначеному місці в указаний час, порушуючи Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, ОСОБА_3 поклав багнет-ніж в піхвах у належний йому рюкзак та носив його при собі без передбаченого законом дозволу, до 10 год. 20 хв. 09.02.2023 року, маючи можливість його застосувати.

09 лютого 2023 року, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, маючи при собі в належному йому рюкзаку вказаний багнет-ніж в піхвах, прибув на залізничний вокзал станції Дніпро-Головний, розташований за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11, де о 10 год. 20 хв. під час здійснення контролю пасажирів, при проходженні рентгено-телевізійного інтроскопу в його рюкзаку було виявлено багнет-ніж в піхвах, який є військовою холодною зброєю - багнет-ножем мод. 2 7,62-мм автомата Калашникова (АКМ та АКМС), виготовленим промисловим способом (СРСР), який він носив без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини його вчинення так, як вони викладені у вироку вище, та пояснив, що у березні 2022 року в м. Авдіїка, коли перебував на території коксохімічного заводу, знайшов на землі багнет-ніж та поклав у свій рюкзак. 09 лютого 2023 року, перебуваючи на залізничному вокзалі у м. Дніпрі, на контрольному пункті у нього цей ніж було виявлено. У скоєному щиро кається та просить суд суворо не карати.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, що підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та визнання предметів речовими доказами.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини у скоєному, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, є військовослужбовцем, згідно службової характеристики за час військової служби зарекомендував себе з позитивного боку, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, проходження обвинуваченим служби в Збройних силах України, прийняття ним активної участі у відсічі збройній агресії РФ, відсутність обставин, що його обтяжує, а також, думку прокурора щодо виду та міри покарання.

В судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 263 КК України, у виді арешту строком на 1 місяць.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Отже, під час розгляду даного кримінального провадження, судом встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, проходження обвинуваченим служби в Збройних силах України, прийняття ним активної участі у відсічі збройній агресії РФ, а тому, суд визнає ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину. Вказані обставини свідчать про те, що мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права. Не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, що буде відповідати принципу розумності та справедливості і буде необхідним і достатнім видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, відсутності обставин, що його обтяжують, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 можливо призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, визначивши йому покарання у виді арешту нижче від найнижчої межі, встановленої в ч. 2 ст. 263 КК України.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та, з урахуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць, з відбуванням покарання на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судової експертизи зброї № СЕ-19/104-23/5557-ХЗ від 23.02.2023 року в розмірі 1 699 (одна тисяча шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 02 (дві) копійки.

Речовий докази: багнет-ніж, в спеціальному пакеті №5784001, переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів при Дніпровському РУП ГУНП в Дніпропетровській області, передати до Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження відповідно до вимог ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1