Справа № 933/86/23
Провадження № 1-кп/933/22/23
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2023 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

прокурора - ОСОБА_2 в режимі ВКЗ

обвинуваченого - ОСОБА_3 в режимі ВКЗ

захисника - ОСОБА_4

секретаря

судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000286 від 31.01.2023 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11.07.2023 року на електрону адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , строком на 60 днів.

Клопотання прокурор обґрунтував тим, що ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 19.05.2023 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 18.07.2023 року, з визначенням розміру застави у сумі 134200 гривень.

На даний час необхідність в продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилась, оскільки ризики передбачені п.п.1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив наступні ризики:

- переховуватися від суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від суду з метою уникнення суду та понесення покарання;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 , вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання своїх службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, тим самим може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад інших злочинів за ст.ст. 407, 408 КК України.

Вважає, що запобігання вказаним ризикам можливе виключно шляхом перебування ОСОБА_3 під вартою, оскільки згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 402 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор зазначив, що суд має право не визначати розмір застави.

До клопотання додана розписка обвинуваченого про отримання клопотання - 10.07.2023 року.

В судовому засіданні прокурор, підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою. Додала, що на теперішній час ризики передбачені п.п.1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений не має протипоказань до утримання під вартою.

Захисник не заперечував проти клопотання.

Обвинувачений не заперечував проти клопотання.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд вважає, за необхідне клопотання прокурора задовольнити, за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 19.05.2023 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 18.07.2023 року, включно з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого у м. Павлоград Дніпропетровської області та визначено розмір застави в сумі 134200 грн.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , було обрано за наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На теперішній час ризики передбачені п.п. 1 - переховуватися від суду та 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Наявність вказаних ризиків обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, вчиняючи непокору фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання своїх службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, що підтверджує можливість самовільного залишення місця несення служби.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За вимогами ч. 1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

За ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За вимогами п. 5 ч. 1, ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, тримання під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час ризики та обставини, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого продовжують існувати, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, або застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Клопотання прокурором подане в строк, передбачений ч. 1 ст. 199 КПК України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні тяжкого військового злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, враховуючи напружену ситуацію пов`язану з введенням воєнного стану в країні, вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Судом враховано, що обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий, однак лише такі обставини, на переконання суду, не можуть нівелювати зазначені ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, а відтак не можуть свідчити на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки, з передбачених статтею 194 КПК України, будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи положення ст. 182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого у даному кримінальному провадженні є застава в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Такий розмір застави, на думку суду, є справедливим в даному кримінальному провадженні, та не порушує права обвинуваченого.

Відповідно до ст. 194 КПК України на обвинуваченого повинні бути покладені обов`язки, передбачені п.п. 2-4, 8 ч. 5 цієї статті.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 194, 199, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0000286 від 31.01.2023 року, відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,- задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 16 вересня 2023 року, включно, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з утриманням на гауптвахті ЗВ ВСП у ЗСУ.

Одночасно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить грошову суму у розмірі 134 200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області в будь-який момент протягом дії ухвали - до 16 вересня 2023року, включно.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) повернутись до виконання покладених військових обов`язків до постійного або тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 ;

2) прибувати за кожною вимогою прокурора або суду;

3) не відлучатися із місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , в якій він проходить службу, без дозволу прокурора або суду;

4) повідомляти прокурора та суд про зміну місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , в якій він проходить службу.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави - до 16 вересня2023 року, включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого у м. Павлоград Дніпропетровської області, для виконання та вручення одного примірника обвинуваченому.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_1