Номер провадження: 11-кп/813/1938/23
Справа № 496/1613/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Біляївського райсуду Одеської обл. від 17.07.2023, якою під час судового розгляду к/п №0000318 від 25.09.2021 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 17.07.2023 в процесі судового розгляду в к/п №0000318 від 25.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.09.2023 включно з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Мотивуючи своє рішення, суд зауважив, що в зазначеному кримінальному провадженні існує ризик переховування ОСОБА_8 від суду з огляду на тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується останній, а щодо стану здоров`я, на що звертає увагу захисник, то ухвалою суду від 12.07.2023 було зобов`язано уповноважених службових осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» організувати та доставити обвинуваченого ОСОБА_8 до медичної установи для проведення медичного обстеження стану здоров`я, у тому числі проведення МРТ, та призначення необхідної медичної допомоги.

Орім того, з урахуванням того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:

- поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_8 перебуває під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» вже більш ніж пів року, натомість, ризики, на які посилається прокурор в обґрунтування наявності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не існують, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання, що, згідно практики ЄСПЛ, не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою;

- судом не було враховано того, що його підзахисний раніше не судимий, має постійне місце роботи, має джерело доходів та місце проживання, де проживає з мамою;

- обвинувачений неодноразово скаржився до медичної частини слідчого ізолятору на погіршення стану свого здоров`я, постійні головні болі, болі у хребті та тазо-стегновому суглобі, що заважає йому вести повноцінне життя та підтверджується медичними документами, зокрема, щодо наявності у ОСОБА_8 травм, отриманих внаслідок ДТП; станом на 17.07.2023 провести обстеження МРТ обвинуваченому не вдалось у зв`язку із великими чергами у закладах охорони здоров`я, стан його здоров`я та самопочуття з кожним днем погіршується.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , з правом покидати житло з метою проведення медичного обстеження та лікування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, суд зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступне.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Біляївському райсуді Одеської обл. знаходиться к/п №0000318 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Статтею 422-1 КПК України визначений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Разом з тим, аналіз зазначеної норми кримінального процесуального закону свідчить про те, що апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки має право витребувати із суду 1-ої інстанції лише оскаржувану ухвалу та відповідне клопотання сторони обвинувачення, якщо таке подавалось (заявлялось).

Проте, всупереч твердженням сторони захисту про недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, пов`язаного із порушенням правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та ушкоджень середньої тяжкості (3-є потерпілих осіб), його тяжкості та можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк від 3-х до 8-ми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до 3-х років або без такого), враховуючи характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який не одружений та не має утриманців, має постійне місце проживання, раніше не судимий, а також те, що на теперішній час судовий розгляд зазначеного кримінального провадження не завершений, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, колегія суддів приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, проте наголошує на тому, що зазначені обставини не нівелюють вищезазначений встановлений ризик можливого переховування обвинуваченого від суду та не можуть слугувати підставою для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту з приводу того, що під час свого перебування в умовах слідчого ізолятору ОСОБА_8 неодноразово скаржився на погіршення стану його здоров`я у зв`язку із травмою, отриманою внаслідок ДТП, колегія суддів зауважує на тому, що такі скарги обвинуваченого не залишилось поза увагою суду 1-ої інстанції, що не заперечувалось сторонами кримінального провадження в судовому засіданні апеляційного суду, та ухвалою Біляївського райсуду Одеської обл. від 12.07.2023 було задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та зобов`язано уповноважених службових осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» організувати та доставити обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до медичної установи для проведення медичного обстеження стану здоров`я, в тому числі проведення МРТ, а також призначення необхідної медичної допомоги.

Повідомлений захисником факт не проведення, станом на момент розгляду апеляційної скарги медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_8 не може бути підставою для зміни застосованого стосовно нього запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний із тримання під вартою, з огляду на встановлені апеляційним судом обставини вчинення інкримінованого йому злочину, характеристику його особи та наявний в зазначеному провадженні ризик можливого переховування від суду.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, його тяжкості та наслідків у виді загибелі однієї особи та спричинення тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень двом особам, судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно ОСОБА_8 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки він не зможе запобігти наявному ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який об`єктивно продовжує існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Окрім того, зважаючи на вказані обставини, колегія суддів вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 не суперечить ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після скоєння злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину постала перед компетентними органами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 залишенню без змін як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись ст.ст. 28, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ,в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського райсуду Одеської обл. від 17.07.2023, якою стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на стадії судового розгляду кримінального провадження продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.09.2023 включно без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4