Справа № 524/4980/23
Провадження № 1-кс/524/1694/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0001791 від 21.07.2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий ВРЗСТ СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за № 0001791 від 21.07.2023 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 21.07.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 20.07.2023 року близько 20 год. 00 хв. по вул. Київській поблизу автозапраки «Socar в м.Кременчуці Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул. Київській в напрямку від вул. Вадима Пугачова до с. Піщане, під час здійснення маневру розвороту, здійснив виїзд керованого ним автомобіля на межі проїзної частини з подальшим наїздом на нерухомий об`єкт у виді електроопори. Внаслідок ДТП пасажири ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритий перелом нижньої третини правої променевої кістки зі зміщенням, пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у виді забій м`яких тканин лобу та лівої гомілки.

Протоколом огляду місця ДТП від 20.07.2023 року вилучено автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська, 7.

21.07.2023 постановою слідчого автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серія НОМЕР_2 власником автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_8 , фактичним володільцем є ОСОБА_5 .

В клопотанні слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , фактичним володільцем є ОСОБА_5 , обґрунтовуючи тим, що у ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та необхідних слідчих дій, а саме: експертизу технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічну, автотехнічну експертизу та інші слідчі дії та експертні дослідження, необхідність в яких виникне під час досудового розслідування.

Слідчий, фактичний володілець майна ОСОБА_5 та його представника адвокат ОСОБА_9 до судового засідання не з`явились, про дату, час, та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчим надана до суду заява про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує та просить задовольнити з викладених підстав.

Представником фактичного володільця майна адвокатом ОСОБА_9 подано заяву про розгляд клопотання без їх участі, щодо накладення арешту не заперечують, просять повернути автомобіль на відповідальне зберігання для забезпечення його схоронності в такому вигляді, як він є, оскільки майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів не містить належних умов для зберігання транспортних засобів, що не забезпечить його належного зберігання. Зобов`язуються надавати вищевказаний автомобіль за першою вимогою слідчого для проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Пунктом 7 частини 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Після проведення оглядів, речі які були виявлені та вилучені вважаються тимчасово вилученим майном, питання про яке повинно бути вирішено, в результаті його арешту або повернення.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що вищевказані вилучені речі та предмети підшукані, виготовлені, пристосовані, а також використовувалися як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, що має значення для кримінального провадження і підлягає доказуванню, а відповідно до ст. 84 КПК України є доказами.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Внесене слідчим клопотання подане в строки та відповідає вимогам ст. 171 КПК України, додані до клопотання матеріали доводять наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення. Транспортний засіб марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , фактичним володільцем є ОСОБА_5 , на який просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Додані до клопотання матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, оскільки слідчим призначені експертизи, які на даний час не проведені, потерпілими отримані тілесні ушкодження, ступінь яких вставнолюється, тому слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Задовольняючи клопотання, згідно ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Таким чином, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, вважає за необхідне накласти арешт на майно з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій, у томі числі ремонтних робіт, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що наклавши арешт на автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , фактичним володільцем є ОСОБА_5 , необхідно передати його власнику на відповідне зберігання на підставі відповідної розписки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 167, 170-175,309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0001791 від 21.07.2023 року, задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , фактичним володільцем є ОСОБА_5 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.07.2023 року, з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій, в тому числі ремонтних робіт, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку з метою збереження речових доказів.

Повернути фактичному володільцю ОСОБА_5 автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 на відповідальне зберігання під зберігальну розписку.

Роз`яснити власнику обов`язок до скасування арешту майна без дозволу слідчого або суду не змінювати зовнішній вигляд автомобіля та на вимогу слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001791, надавати даний автомобіль для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

В іншій частині відмовити.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та заінтересованим особам.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1