Справа № 148/966/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000191 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Шарапанівка, Крижопільський район Вінницька область, зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий, за адресою: АДРЕСА_2 , з не повною середньою освітою, одруженого, має на утриманні трьох дітей 8, 6, 2 років, не працюючого, військовозобов`язаного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої, ОСОБА_3 маючи мету уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, 15.05.2023 близько 00:26 год., перебуваючи за адресою: вул. Миколи Леонтовича, м. Тульчин, Вінницька область, висловив пропозицію службовій особі - заступнику начальника СРПП Тульчинського РВП лейтенанту поліції ОСОБА_6 та інспектору СРПП Тульчинського РВП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 - про надання неправомірної вигоди в сумі 8000 грн., за не притягнення його до адміністративної відповідальності за наступних обставин.

Так, заступник начальника СРПП Тульчинського РВП лейтенант поліції ОСОБА_8 та інспектор СРПП Тульчинського РВГ старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , які згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами, відповідно до затвердженого начальником Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області полковником поліції ОСОБА_10 , графіку чергування особового складу СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області з 09.05.2023 по 15.05.2023 від 08.05.2023, на службовому автомобілі марки «Skoda» моделі «Rapid» державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснювали патрулювання населеного пункту м. Тульчин, Вінницька область.

Під час вказаного патрулювання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 15.05.2023 близько 00:20 год., за порушення комендантської години, по вул. Миколи Леонтовича, м. Тульчин, Вінницька область, було зупинено автомобіль «ВАЗ 2110» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

У подальшому, зазначені працівники поліції при спілкуванні з ОСОБА_3 , виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп?яніння за допомогою приладу алкотестеру «Драгер», та повідомили, що у разі позитивного результату, на підставі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 2 п. 5 розділу 1 та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, відносно нього будуть складенні адміністративні матеріали за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

У свого чергу, ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які згідно зі ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, про яку неодноразово був попереджений працівниками поліції, діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, перебуваючи по вул. Миколи Леонтовича, м. Тульчин, Вінницька область, з метою уникнення відповідальності та не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, запропонував заступнику начальника СРПП Тульчинського РВП лейтенанту поліції ОСОБА_6 та інспектору СРПП Тульчинського РВГ старший лейтенанту поліції ОСОБА_7 , а саме, о 00:26 год., грошові кошти у сумі 4000 грн., за що був попереджений поліцейським про неправомірність його дій та кримінальну відповідальність за вказану пропозицію надання службовій особі неправомірної вигоди. Після цього, о 00:35 год., ОСОБА_3 , почав пропонувати за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, заступнику начальника СРПП Тульчинського РВП лейтенанту поліції ОСОБА_6 та інспектору СРПП Тульчинського РВП старшому лейтенанту ОСОБА_7 , неправомірну вигоду, в сумі 8000 грн, за що знову був попереджений поліцейськими про неправомірність його дій та кримінальну відповідальність за вказану пропозицію надання службовій особі неправомірної вигоди.

Однак, ОСОБА_3 , на відповідні попередження поліцейських не реагував, а продовжував вчиняти дії, пов?язані з уникненням від адміністративної відповідальності та висловлював пропозицію поліцейським надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 8000 грн., за прийняття незаконного рішення про не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, після чого було викликано слідчо-оперативну групу.

На досудовому слідстві, 23.05.2023 між сторонами кримінального провадження: прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 369 КК України, обвинувачений в повному обсязі сформульованого обвинувачення визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та згоди сторін на його призначення. Роз`яснено щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473, 474 КПК України та невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України і щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені досудовим розслідуванням. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив угоду про визнання винуватості затвердити.

Захисник, також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, речові докази, а саме грошові кошти конфіскувати в дохід держави оскільки вони є предметом злочину.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке згідно положень ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Аналізуючи та оцінюючи обставини кримінального провадження та всі докази в їх сукупності, пояснення обвинуваченого, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 369 КК України - надання неправомірної вигоди службовій особі.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд у порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи, інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості обов`язки, очевидно можливі для виконання.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про визнання винуватості від 23.05.2023 на відповідність вимогам КПК і КК України, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке відповідає санкції ч. 1 ст. 369 КК України, і яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, а саме, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Питання речових доказів необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369 КК України, ст. 368, 371, 374, 394, 395, 468, 469, 472-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23.05.2023 між прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000191 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Визнати винним ОСОБА_3 , та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази саме: оптичний носій інформації DVD-диск з відеозаписами - залишити при матеріалах кримінального провадження у процесуального керівника.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: