Справа № 450/614/23 Провадження № 1-в/450/57/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю заявника ОСОБА_3

представника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву ОСОБА_3 про повернення майна,

в с т а н о в и в:

04 травня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, у якій просила повернути їй грошові кошти в сумі 79310 грн., 2140 доларів США, 340 євро, мобільний телефон марки «Xiaomi Note 10 lite» чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung S22 Ultra» чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , які вилучені в межах кримінального провадження № 0000939 від 04 листопада 2021 року.

Мотивувала заяву тим, що вироком Пустомитівського районного суду від 27 березня 2023 року по справі № 450/614/23 її чоловіка ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, та призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності. Вищезгадані речові докази ухвалено повернути належному власнику або володільцю таких, а накладений на них арешт скасовано.

Повідомила, що зазначені грошові кошти вилучені під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , в якому вона проживала разом з чоловіком. Зазначила, що є належним власником вказаних грошових коштів, однак у вироку суду не вказано, якій саме особі слід їх повернути. Зауважила, що досудовим розслідуванням не встановлено, що вказані грошові кошти отримані злочинним шляхом, вони не були предметом злочину та набуті нею законно і добросовісно. Повідомила, що у згаданому житлі крім них та їхнього малолітнього сина ніхто не проживав. Власниця квартири під час допиту повідомляла, що її особисті речі та речі її родичів у квартирі відсутні. З огляду на вказане, просила заяву задовольнити.

Ухвалою від 12 червня 2023 року постановлено проводити судове засідання по справі в режимі відеоконференції, ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)» доручено забезпечити проведення відеоконференції за участю засудженого ОСОБА_6 .

Заявник ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримали з мотивів, викладених у ній.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні просив заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду від 27 березня 2023 року по справі № 450/614/23 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, та призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є в його власності. Вищезгадані речові докази ухвалено повернути належному власнику або володільцю такого майна. Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 01 вересня 2022 року скасовано.

За ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертаються законним володільцям, а в разі не встановлення їх - передаються в дохід держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_3 не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що вона є законним володільцем або власником вищезгаданих речових доказів.

Обставини вилучення під час обшуку спірного майна, яке є речовим доказом, за місцем проживання ОСОБА_3 , не може свідчити про належність такого заявнику.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про повернення майна відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 29 червня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1