печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Третього слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

05.08.2023 слідчий Третього слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001364 від 03.08.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.08.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 189 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Відтак, з 03.08.2022, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу.

Крім того, у вказаній військовій частині проходить військову службу майор ОСОБА_7 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 56 від 02.03.2022 майор ОСОБА_7 призначений на посаду командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-IX від 15.03.2022.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Про введення в дію воєнного стану ОСОБА_5 достеменно було відомо, оскільки зазначені Укази Президента України оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України (далі - Статут), окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних вчинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Відповідно до ст. 128 Статуту солдат ОСОБА_5 зобов`язаний, окрім іншого: знати посади, військові знання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватись військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців; виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Згідно ст. 28 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва та керівництва Збройними Силами України й полягає у наділенні командира (начальника) усією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за усі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи з всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів та Статутів Збройних Сил України.

Статтею 29 Статуту передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до вимог ст. 30 Статуту начальник має право віддавати підлеглому накази та зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, та ставитись до нього з повагою.

Згідно ст. 31 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до вимог ст. 111 Статуту, окрім іншого, командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства.

Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти.

Отже, майор ОСОБА_7 як командир роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 є прямим начальником за посадою відносно номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 .

Статтею 50 Статуту передбачено, окрім іншого, що відносини між військовослужбовцями повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, та у питаннях служби вони звертаються один до одного на «Ви».

Згідно ст. 111 Статуту Командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний, окрім іншого, підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності, організовувати в роті (на кораблі) бойову підготовку, складати розклад занять на тиждень, проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу, а також з підрозділами роти (корабля), знати тактику дій роти в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами роти під час навчань і в бою, досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність, проводити планові та позапланові (раптові) перевірки наявності та стану озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пально-мастильних матеріалів та майна роти, перевіряти знання і практичні навички військовослужбовців роти (корабля), постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку, організовувати проведення ранкової фізичної зарядки, з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу, знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти (корабля), постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу, виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля),піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань, суворо стежити за виконанням особовим складом заходів безпеки під час проведення занять і робіт, за поводженням зі зброєю, боєприпасами і технікою, їх обслуговуванням та бойовим застосуванням, за своєчасним здаванням на склад невитрачених боєприпасів та вибухових речовин, доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на особовий склад роти (корабля), готувати особовий склад добового наряду від роти (корабля) та контролювати несення ним служби, проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення, готувати особовий склад добового наряду від роти (корабля) та контролювати несення ним служби.

Згідно ст.ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Поряд з тим, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу за мобілізацією і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують проходження ним служби, вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

03.08.2023 близько 20 год. 00 хв., майор ОСОБА_7 , будучи командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та будучи за своїм службовим становищем прямим начальником стосовно солдата ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї приватного будинку АДРЕСА_1 , де розташований контрольно-спостережний пункт роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та виконуючи обв`язки з військової служби, під час вечірнього шикування особового складу підрозділу, виявив ознаки алкогольного сп`яніння у солдата ОСОБА_5 та вказав останньому на необхідність проїхати у с. Лютіж, Вишгородського району, Київської області для проведення процедури медичного освідування для перевірки на перебування у стані алкогольного сп?яніння.

Після цього, солдат ОСОБА_5 почав словесно ображати майора ОСОБА_7 та штовхнув останнього в груди. Далі, майор ОСОБА_7 відштовхнув від себе солдата ОСОБА_5 .

У подальшому, 03.08.2023 близько 20 год. 10 хв., перебуваючи на подвір`ї приватного будинку АДРЕСА_1 , де розташований контрольно-спостережний пункт роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України та інших військових формуваннях порядок беззастережної покори начальнику, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 29, 30, 31, 125, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, достовірно знаючи, що командир роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_7 є його прямим начальником, діючи з прямим умислом, порушуючи встановлений Статутом порядок взаємовідносин між підлеглим та начальницьким складом, з мотивів невдоволення від отриманого зауваження від командира ОСОБА_7 щодо виявлення та фіксації вчиненого солдатом ОСОБА_5 порушення службової дисципліни, тобто правомірної службової діяльності начальника, з метою відкрито та зухвало продемонструвати свою удавану фізичну силу та значну особисту перевагу, принизити його честь та гідність, в умовах воєнного стану, дістав предмет, схожий на ніж, та правою рукою наніс один удар знизу-вверх в ділянку живота майору ОСОБА_7 .

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Онопріївка Тальнівського району Черкаської області, громадянина України, одружений, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

04.08.2023 о 01 год. 25 хв. слідчим Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 затримано, у порядку ст. 208 КПК України, солдата ОСОБА_5

04.08.2023 солдату ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим, що солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб переховування підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а перебуванням у статусі затриманого у порядку ст. 208 КПК України.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець солдат ОСОБА_5 , маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самовільне залишення військової частини, самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 , виконуючи бойові завдання в складі свого підрозділу, має доступ до зброї на бойових позиціях в умовах воєнного стану, що саме по собі утворює реальний ризик вчинити кримінальне правопорушення із застосування зброї. Крім того, бажання обвинуваченого уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі обвинуваченого.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного ОСОБА_5 пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що обрання іншого запобіжного заходу не передбачено.

Адвокат ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання та просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі, разом з цим, підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав свою вину.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового провадження, приходжу до наступних висновків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001364 від 03.08.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 03.08.2023 близько 20 год. 00 хв., майор ОСОБА_7 , будучи командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та будучи за своїм службовим становищем прямим начальником стосовно солдата ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї приватного будинку АДРЕСА_1 , де розташований контрольно-спостережний пункт роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та виконуючи обв`язки з військової служби, під час вечірнього шикування особового складу підрозділу, виявив ознаки алкогольного сп`яніння у солдата ОСОБА_5 та вказав останньому на необхідність проїхати у с. Лютіж Вишгородського району Київської області для проведення процедури медичного освідування для перевірки на перебування у стані алкогольного сп?яніння.

Після цього, солдат ОСОБА_5 почав словесно ображати майора ОСОБА_7 та штовхнув останнього в груди. Далі, майор ОСОБА_7 відштовхнув від себе солдата ОСОБА_5 .

У подальшому, 03.08.2023 близько 20 год. 10 хв., перебуваючи на подвір`ї приватного будинку АДРЕСА_1 , де розташований контрольно-спостережний пункт роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України та інших військових формуваннях порядок беззастережної покори начальнику, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 29, 30, 31, 125, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, достовірно знаючи, що командир роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_7 є його прямим начальником, діючи з прямим умислом, порушуючи встановлений Статутом порядок взаємовідносин між підлеглим та начальницьким складом, з мотивів невдоволення від отриманого зауваження від командира ОСОБА_7 щодо виявлення та фіксації вчиненого солдатом ОСОБА_5 порушення службової дисципліни, тобто правомірної службової діяльності начальника, з метою відкрито та зухвало продемонструвати свою удавану фізичну силу та значну особисту перевагу, принизити його честь та гідність, в умовах воєнного стану, дістав предмет, схожий на ніж, та правою рукою наніс один удар знизу-вверх в ділянку живота майору ОСОБА_7 .

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Онопріївка Тальнівського району Черкаської області, громадянина України, одружений, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

04.08.2023 о 01 год. 25 хв. слідчим Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 затримано, у порядку ст. 208 КПК України, солдата ОСОБА_5

04.08.2023 солдату ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

На даний час є необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно

Ці обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме: матеріалами ЄО №3841 від 03.08.2023; протоколами ОМП від 04.08.2023; допитами свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 04.08.2023; слідчими експериментами з свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від 04.08.2023; протоколом затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України від 04.08.2023; іншими матеріалами у їх сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто - тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в противагу чому сторона захисту не навела будь-яких аргументів, які б спростовували доводи, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати та спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час здійснюється досудове розслідування - збір доказів, проведення необхідних експертиз, допит свідків, потерпілих; незаконно впливати на потерпілих - мати та бабусю, з якими він проживає однією сім`єю, в одній квартирі, та має спільний побут, а також свідків з метою зміни їх показів; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Крім того, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 176, 177, 178 цього Кодексу, вважаю необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні дій, які полягають в погрозі або насильство щодо начальника, тобто кримінального правопорушення, що передбачено ч. 4 ст. 405 КК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Онопріївка, Тальнівського району, Черкаської області, громадянина України, одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ), строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001364 від 03.08.2023 до 02.10.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1