Ухвала

іменем України

5 липня 2023 року

м. Київ

Справа № 203/2843/19

Провадження № 51-3960 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Як убачається з копії ухвали апеляційного суду, долученої до касаційної скарги захисника, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зобов`язано орган досудового розслідування, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000884, у разі затримання ОСОБА_5 , доставити його до суду не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , просив скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд клопотання прокурора.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України, як помилково відкрите.

Мотивуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції зокрема зазначив, що за приписами ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто апеляційному перегляду підлягають виключно судові рішення, які не набрали законної сили.

При перевірці матеріалів справи апеляційним судом було встановлено, що оскаржувана захисником ухвала від 23 березня 2020 року вже була предметом розгляду в апеляційному суді та ухвалою Дніпровського апеляційного суду

від 13 квітня 2020 року (провадження № 11-сс/803/511/20) була залишена без змін.

Таким чином, ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України, вже була предметом апеляційного перегляду та набрала законної сили, а тому не підлягає повторному оскарженню в апеляційному порядку.

Колегія суддів також послалася на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27 лютого 2019 року (провадження№ 51-7299км18), згідно з якою, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягало апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

За наведених вище обставини, оскільки апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , відкрито помилково, колегія суддів дійшла висновку, що відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись із вказаним рішенням апеляційної інстанції, у касаційній скарзі зазначає, що апеляційним судом не було враховано положення ч. 3 ст. 399 КПК України. Так, на його думку, апеляційний суд відповідно до зазначеної норми закону міг ухвалити рішення лише про повернення апеляційної скарги у зв`язку із закінченням строку на апеляційне оскарження за умови, що апелянтом не порушено питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайшов підстав для його поновлення. При цьому апеляційна скарга містила саме таку вимогу про поновлення строку на оскарження, однак апеляційний суд проігнорував вказане клопотання, ухвалив спочатку рішення про відкриття провадження, а в подальшому закрив апеляційне провадження за його апеляційною скаргою, як помилково відкрите з вищенаведених судом підстав. Також захисник не погоджується й з тим, що апеляційний суд на обґрунтування свого рішення послався на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27 лютого 2019 року (провадження № 51-7299км18),оскільки в даній справі касаційний суд досліджував питання можливості оскарження ухвали слідчого судді, яка не передбачена положеннями ст. 309 КПК України, а тому вказана постанова не є релевантною щодо обставин справи, які досліджував Дніпровський апеляційний суд, приймаючи рішення про закриття апеляційного провадження.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог КПК України (порушення правил територіальної юрисдикції), а тому суд апеляційної інстанції не мав права закрити провадження без належної перевірки законності оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з рішення Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року, на пояснення захисника ОСОБА_4 в судовому засіданні стосовно того, що в його апеляційній скарзі викладені інші доводи та підстави для скасування ухвали слідчого судді, ніж в апеляційній скарзі, яка вже була предметом розгляду, апеляційний суд з посиланням ч. 1 ст. 392 КПК України правильно вказав, що його доводи є неприйнятними, оскільки дана категорія справи та стадія кримінального провадження не передбачають підстав перегляду ухвали слідчого судді, яка набрала законної сили.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стороною захисту було реалізовано право на захист, шляхом подання та розгляду судом апеляційної скарги, а тому ухвала від 23 березня 2020 року не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

А з посиланням на вимоги ч. 4 ст. 399 КПК України, відповідно до яких суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку та на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27 лютого 2019 року (провадження № 51-7299км18), апеляційний суд правильно зазначив, що відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюзахисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3