Справа №:755/7372/23
Провадження №: 1-кс/755/1632/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2023 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого-криміналіста 2 відділу СУ ГУ СБУ та АР Крим ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 05.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України,

за участю: слідчого ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку),

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий-криміналіст 2 відділу СУ ГУ СБУ та АР Крим ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження № 0000010 від 05.01.2023 року з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СУ ГУ СБ України в АР Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 05.01.2023 за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України, тобто провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Досудовим розслідуванням встановлені фактичні дані про те, що громадянка України ОСОБА_6 , усвідомлюючи та достовірно знаючи про факт окупації Автономної Республіки Крим збройними силами рф та заборону здійснення будь-якої господарської діяльності у співпраці з державою-агресором, умисно та протиправно, з 10.11.2014 року зареєструвала та займає посаду директора відповідно до законодавства рф Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькасар-ТТТ» (ОГРН рф: 892, ИНН рф: , КПП рф: 911101001), за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керч, вул. Вокзальне шосе, буд. 99, оф.1.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Алькасар-ТТТ» (рос. ООО «Алькасар-ТТТ»), відповідно до діючого статуту підприємства та маючи право діяти без довіреності від імені юридичної особи, розуміючи факт окупації Автономної Республіки Крим збройними силами рф, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання діючи з прямим умислом, здійснила провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади створеними на тимчасово окупованій території, а саме: ОСОБА_6 будучи обізнаною про необхідність реєстрації на порталі рф щодо державних закупівель відповідно до Федерального закону рф від 05.04.2013 року № 44-Ф3 «О контрактной системе в сфере закупок товаров, работ, услуг для обеспечения государственных и муниципальных нужд» здійснила реєстрацію, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ТОВ «Алькасар-ТТТ» на «Официальном сайте единой информационной системы в сфере закупок в информационной-телекоммуникационной сети интернет» http://zakupki.gov.ru, а також на сайті https://www.rts-tender.ru/ РТС-тендер - электронная торговая площадка для государственных и муниципальных закупок (rts-tender.ru).

У подальшому, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що контрагентами у таких договорах будуть бюджетні підприємства, установи та організації країни-агресора рф та маючи прямий умисел на укладання таких договорів, уклала та підписала електронним підписом «государственний контракт» №00009 /001/156 від 24.10.2022 з т.зв.«Федеральное казенное учреждение « ІНФОРМАЦІЯ_1 службы исполнения наказаний по АДРЕСА_1 »» (рос.скороч. «ФКУ ИК-2 УФСИН России по Республике Крым и г. Севастополю») на предмет передачі у власність продуктів харчування (масло вершкове) для потреб «ФКУ ИК-2 УФСИН России по Республике Крым и г. Севастополю» в рамках державного оборонного замовлення на 2022 рік на суму 102 091,50 російських рублів.

Відповідно до п. 3.1 контракту (договору) №21 ИКЗ: 022000004 від 11.04.2022 року, укладеного між ТОВ «Наладочно-монтажное предприятие» в особі ОСОБА_7 та т.зв «отделом министерства внутренних дел россии по городу Судаку» Республіки Крим, зобов`язання з виконання робіт повинно бути виконано у строк: 31.05.2022. Таким чином, згідно «документ о приемке счет фактура № 2 от 09.06.2022року и счет фактура № 196-06 от 09.06.2022» в яких міститься інформація щодо рахунку за виконання робіт по вищезазначеному договору даний контракт виконаний ОСОБА_7 09.06.2022, а платіжне доручення №358902 проведено15.06.2022, тобто отримано кошти за виконання робіт згідного контракту (договору).

Відповідно до «приложения №5» до контракту (договору) № 00009/001/156 від 24.10.2022 року, укладеного між ТОВ «Алькасар-ТТТ» в особі ОСОБА_6 та т.зв «Федеральное казенное учреждение «Исправительная колония № 2 Управления Федеральной службы исполнения наказаний по Республике Крым и г. Севастополю»» (рос.скороч. «ФКУ ИК-2 УФСИН России по Республике Крым и г. Севастополю»), зобов`язання з виконання робіт повинно бути виконано у строк: 14.11.2022 року. Таким чином, згідно «Счет на оплату та товарная накладная № 444 от 27 октября 2022 г.» в якому міститься інформація щодо виконання умов контракту та розрахунку за виконання робіт по вищезазначеному договору ОСОБА_6 .

Отже ОСОБА_6 , реалізовуючи свій виниклий, при невідомих обставинах злочинний умисел, направлений на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади створеними на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України ОСОБА_6 перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим, у м. Керч, здійснила провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади, а саме так званим «Федеральным казенным учреждением «Исправительная колония № 2 Управления Федеральной службы исполнения наказаний по Республике Крым и г. Севастополю» створеного на тимчасово окупованій території, будучи на посаді директора ТОВ «Алькасар-ТТТ», маючи право діяти від імені юридичної особи, уклала та підписала електронним підписом «государственний контракт» № 00009/001/156 від 24.10.2022 року з т.зв. «Федеральное казенное учреждение «Исправительная колония № 2 Управления Федеральной службы исполнения наказаний по Республике Крым и г. Севастополю»» (рос.скороч. «ФКУ ИК-2 УФСИН России по Республике Крым и г. Севастополю») на предмет передачі у власність продуктів харчування (масло вершкове) для потреб «ФКУ ИК-2 УФСИН России по Республике Крым и г. Севастополю» в рамках державного оборонного замовлення на 2022 рік на суму 102 091,50 російських рублів.

Порядок размещения информации на Официальном ЕИС и ее содержание регламентируется Федеральным законом от 05.04.2013 № 44-Ф3 «О контрактной системе в сфере закупок товаров, работ, услуг для обеспечения государственных и муниципальных нужд» и федеральним законом російської федерації від 18.07.2011 № 223-Ф3 «О закупках товаров, работ, услуг отдельными видами юридических лиц», а так же существующими подзаконными актами (http://zakupki.gov.ru)», чим довів свій злочинний умисел, направлений на передачу матеріальних ресурсів, а також провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, до кінця.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України колабораційна діяльність, тобто, у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, в тому числі з окупаційною адміністрацією держави-агресора.

24.03.2023 року в кримінальному провадженні прокуратурою АР Крим погоджено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

03.04.2023 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, письмове повідомлення про підозру було їй вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (№ 59 (7457) від 24 березня 2023) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 24.03.2023 року.

03.04.2023 року у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_6 , переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та його місцезнаходження невідоме, підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Слідчий у клопотанні зазначає, що санкція ч. 4 ст. 111-1 КК України, передбачає конфіскацію майна, як виду покарання.

Документами, які підтверджують право власності на майно, що арештовується, є відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно даного реєстру підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянці України, РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , належить житлове приміщення, а саме: квартира, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 71,1, житлова площа (кв.м.): 41,7, реєстраційний номер майна: 26458215, частка власності: 1/4; форма власності: спільна часткова; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, б/н, 29.07.1996, Кримський відділок Придніпровської залізниці.

Застосування арешту майна надасть змогу зберегти майно, унеможливить його подальше приховання, відчуження, та забезпечити конфіскацію майна як виду покарання.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочинів.

Таким чином, з метою запобігання можливості приховування та відчуження цього майна, необхідно накласти арешт із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти розгляду даного клопотання без участі власника майна. З приводу поданого клопотання поклався на розсуд суду.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої вказаної статті КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. Тобто, накладення арешту на майно фізичної особи, з метою його конфіскації як виду покарання, можливе у випадку здійснення провадження щодо такої фізичної особи та за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може застосувати до фізичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Судом було встановлено, що 05.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

24.03.2023 року старшим слідчим-криміналістом 2 відділу СУ ГУ СБУ та АР Крим ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за ч. 4 ст. 111-1 КК України.

03.04.2023 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, письмове повідомлення про підозру було їй вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (№ 59 (7457) від 24 березня 2023) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 24.03.2023 року.

Постановою старшим слідчим-криміналістом 2 відділу СУ ГУ СБУ та АР Крим ОСОБА_8 від 03.04.2023 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Постановою старшим слідчим-криміналістом 2 відділу СУ ГУ СБУ та АР Крим ОСОБА_8 від 03.04.2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 зупинено.

Постановою старшого слідчого-криміналіста 2 відділу СУ ГУ СБУ та АР Крим ОСОБА_3 від 06.06.2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 відновлено.

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності підозрюваної ОСОБА_6 належить житлове приміщення, а саме: квартира, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 71,1, житлова площа (кв.м.): 41,7, реєстраційний номер майна: 26458215, частка власності: 1/4.

Враховуючи вищенаведене, оскільки вказане у клопотанні майно може підлягати конфіскації, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на це майно є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 175,309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого-криміналіста 2 відділу СУ ГУ СБУ та АР Крим ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 05.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме: 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 71,1, житлова площа (кв.м.): 41,7, реєстраційний номер майна: 26458215.

Заборонити державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії стосовно: 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 71,1, житлова площа (кв.м.): 41,7, реєстраційний номер майна: 26458215, 1/4 якої належить на праві власності ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокуратуру АР Крим та м. Севастополя.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1