Справа № 946/4827/23
Провадження № 1-кс/946/1474/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, офіційно не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000542 від 02.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених п.12 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 396 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 30.04.2023 в день, більш точно час не встановлений, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі, 30.04.2023 біля 17:40 годин ОСОБА_7 з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які не вступали в змову з останніми на умисне вбивство ОСОБА_9 та умислу на його вбивство не мали, а лише були обізнані від ОСОБА_8 . про необхідність надання йому допомоги в залякуванні ОСОБА_9 шляхом їх присутності, та разом з ОСОБА_8 на автомобілі ВАЗ 21061 білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та під керуванням останнього, взявши із собою заздалегідь заготовлений інвентар для викопування землі лопату та вили, прибули до будинку АДРЕСА_3 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_9 , де покликали останнього для вияснення відносин з приводу конфлікту, що напередодні виник між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 , розуміючи, що не зможе надати опір групі осіб, був вимушений виконати вказівку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та сісти в зазначене авто та проїхати разом з ними для вирішення конфлікту в іншому місці.

Далі вказані особи прослідували на вказаному авто до лісового насадження лінійного типу, яке розташоване в північно-західному напрямку від. с. Броска, Ізмаїльського району Одеської області, на відстані приблизно 750 метрів від автодороги Т1631, за координатами:45.387917, 28.780110. Далі, перебуваючи на вказаній ділянці місцевості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 почали в присутності ОСОБА_9 відшукувати на місцевості готові викопані чи пристосовані ями в землі, в яких можна закопати ОСОБА_9 , останній розумів, що вказані особи вчиняють дії, направлені на позбавлення його життя шляхом закопання в землі живцем, але опору не чинив, так як його воля була пригнічена переважаючою кількістю осіб та відсутністю сторонньої допомоги.

Не знайшовши викопаної ями на місцевості, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вирішили викопати самостійно яму в землі та поховати в ній живцем ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 разом і почергово зі змушеним потерпілим ОСОБА_9 почали копати яму в землі, використовуючи привезений в авто інвентар лопату та вили.

Також, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 приймали участь в викопуванні вказаної ями, але не були обізнані про реальний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на умисне позбавлення життя ОСОБА_9 , сприймаючи ці дії як залякування останнього, після викопання ями вони відійшли від ями, залишивши біля неї ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 у результаті своїх дій та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що перебувають на віддаленій від населеного пункту місцевості та переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які б могли допомогти потерпілому, психологічно змусили потерпілого наказами лягти у вказану викопану яму в землі, після того, як ОСОБА_9 виконав вимогу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , лігши у неї, реалізуючи умисел направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_7 за згоди та у присутності ОСОБА_8 , щільно закопав виритою землею живцем ОСОБА_9 у вказаній ямі,унеможлививши його самостійне звільнення. В результаті умисних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 настала смерть потерпілого ОСОБА_9 на місці. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 являється удушення внаслідок асфіксії.

ОСОБА_5 після того, як ОСОБА_9 не підійшов разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зрозумів, що фактично ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скоїли особливо тяжкий злочин умисне вбивство ОСОБА_9 шляхом його закопування живцем, та бачив, що знаряддя скоєння злочину вили та лопата ОСОБА_7 поміщено в багажник автомобілю.

Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 з місця вчинення даного злочину на вказаному автомобілі поїхали до м. Ізмаїлу, під час руху в салоні авто ОСОБА_7 , ОСОБА_8 наказали ОСОБА_5 та ОСОБА_10 мовчати та нікому не повідомляти з приводу скоєння ними злочину. Також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 узгодили з ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , що необхідно приховати факт вчинення даного злочину шляхом переховування знарядь злочину лопати та вил, які містять на собі сліди злочину та погодили, що викинуть їх у найближчий по ходу руху водоєм. Через короткий проміжок часу ОСОБА_7 за узгодженням та з відома ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , з метою приховування особливо тяжкого злочину, викинув вказані знаряддя злочину лопату та вили в Лощинівське водосховище, розташоване біля с.Лощінівка Ізмаїльському району Одеської області.

На підставі викладеного, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, за ознаками: заздалегідь не обіцяного приховування особливо тяжкого злочину.

07 травня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, під час допиту він повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та виклав обвини його вчинення.

08.06.2023 року слідчим суддею ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який припиняє свою дію 04.07.2023.

Далі, 28.06.2023 строку досудового розслідування було продовжено до 3-х місяців, а саме до 07.08.2023 року, у зв`язку з тим, що закінчити розслідування до вказаного строку було неможливо, оскільки необхідно отримати висновки комплексних психолого-психіатричних експертиз, судових експертиз матеріалів, речовин та виробів.

Слідчий в клопотанні зазначив, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду трупу, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 , речовими доказами у кримінальному провадженні та іншими доказами в сукупності.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Зазначив, що факт події та причетності підозрюваного підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого. Зазначив, що наявні всі підстави для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На даний момент підозра є обґрунтованою.

Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав, не заперечив проти задоволення клопотання слідчого.

Захисник в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, однак зазначила, що ризик впливу на свідків та потерпілого не доведені.

Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 необхідно задовольнити частково з наступних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000542 від 02.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених п.12 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 396 КК України.

07 травня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, під час допиту він повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та виклав обвини його вчинення.

08.06.2023 року слідчим суддею ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який припиняє свою дію 04.07.2023.

Далі, 28.06.2023 строку досудового розслідування було продовжено до 3-х місяців, а саме до 07.08.2023 року, у зв`язку з тим, що закінчити розслідування до вказаного строку було неможливо, оскільки необхідно отримати висновки комплексних психолого-психіатричних експертиз, судових експертиз матеріалів, речовин та виробів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду трупу, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 , речовими доказами у кримінальному провадженні та іншими доказами в сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою та підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування або суду цілком можливий, оскільки враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі до 3 років, він може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним своїх обов`язків та не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

Крім того, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років; 3) відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі відсутність у нього родини й утриманців; 4) відсутність у підозрюваного постійного місця роботи.

На думку слідчого судді, достатнім буде застосування домашнього арешту з забороною йому залишати своє місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22:00 години до 07:00 години наступної доби.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 року на всій території України запроваджено воєнний стан.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, а саме: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати 60 днів, а також строків досудового слідства, у зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства та на строк, що не перевищує 60 діб.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого слідчого відділу Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обраний раніше запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2) не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період з 22.00 годин вечора до 07.00 години ранку наступного дня; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 07 серпня 2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 05.07.2023р. о 13:40 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1