Номер провадження: 11-кп/813/1027/23
Справа № 947/3545/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000680 від 06.09.2022 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2023 року, стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеси, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

встановив:

оскарженим вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, за наступних обставин.

14.07.2022 року, приблизно о 13 год. 30 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , створив конфліктну ситуацію з сусідкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої, на ґрунті тривалих неприязних відносин, у нього виник протиправний умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.

У подальшому, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, ОСОБА_9 схопив двома руками ОСОБА_10 за плечі та притиснув до металевої газової труби, яка проходить коло будинку АДРЕСА_3 , спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді: синця в області лівої молочної залози, синця на задній поверхні правого плеча, синця на задній поверхні правого передпліччя, які згідно висновку експерта відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_9 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в загальному порядку, з огляду на ухвалення вироку в порушення вимог КПК. Обвинувачений заперечує факт того, що він під час дізнання визнавав свою вину та надавав згоду на спрощений порядок розгляду кримінального провадження.

Апелянт стверджує, що не підписував в присутності захисника заяву про повне визнання своєї винуватості, не знаходився 24.01.2023 року в приміщенні ОРУП №1 зі своїм захисником, не підписував будь-які документи та не отримував їх. З адвокатом ОСОБА_11 з БПД він не зустрічався та не спілкувався. Стверджує, що в зазначені в процесуальних документах дні не відвідував орган досудового розслідування, перебував на станції технічного обслуговування автомобілів з приводу ремонту свого автомобіля адресою: АДРЕСА_4 , а також відвідував дитячу поліклініку з малолітньою донькою, що підтверджується відеозаписами з камер відеоспостереження СТО та довідкою дитячої поліклініки.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності потерпілої та її представника, які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, звернулись із клопотанням про здійснення розгляду справи за їх відсутності.

Апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги; допитавши в якості свідка адвоката ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 ; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до статей 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Законодавець передбачив у кримінальному процесуальному законі відповідні правові інститути, зокрема: оскарження прийнятих рішень, їх скасування та зміну, що, у свою чергу, є гарантіями дотримання засади законності, оскільки дають змогу своєчасно виправити допущені порушення норм процесуального і матеріального права.

Порушення, які перешкоджають суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження і постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК, визнаються істотними та тягнуть за собою його зміну або скасування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК.

Розгляд даної категорії справ у суді першої інстанції здійснюється в порядку ст.ст.381-382 КПК. При цьому, суд має право призначити розгляд обвинувального акта у судовому засіданні та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне або суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В останньому випадку розгляд проводиться в порядку спрощеного провадження, яке має на меті прискорення кримінального провадження, усунення необґрунтованої тяганини при розгляді кримінальних справ і дозволяє забезпечити вирішення завдань кримінального провадження при процесуальній та ресурсній економії.

Підставою для розгляду обвинувального акта щодо кримінального проступку в спрощеному провадженні є встановлення прокурором під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду. У такому випадку прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.381 КПК, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч.1 ст.382 КПК, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. Відповідно до другого речення ч.2 ст.382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, з аналізу наведених норм кримінального процесуального закону слідує, що суд отримавши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, зобов`язаний невідкладно вивчити його та додані до нього матеріали, серед яких й протоколи допиту, і, вправі прийняти рішення про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні лише у разі, якщо встановить що обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. В основу обвинувального вироку суд може поставити лише ті обставини, які встановлені органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження. В протилежному випадку, в разі встановлення, що обставини, встановлені органом досудового розслідування оспорюються будь-ким з учасників кримінального провадження, у тому числі обвинуваченим, суд не справі приймати рішення про спрощене провадження і зобов`язаний, у відповідності до положень ч.3 ст.382 КПК призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 наполягав на тому, що на стадії досудового розслідування він не визнавав себе винуватим та оспорював обставини викладені в обвинувальному акті.

Згідно протоколу допиту, на стадії досудового розслідування ОСОБА_9 надав показання про існування із його сусідкою, яка визнана потерпілою в даному кримінальному провадженні, тривалих неприязних стосунків, пов`язаних з будівництвом ним гаражу біля його будинку. 14.07.2022 року на його земельну ділянку завезли будівельні матеріали і потерпіла з іншою сусідкою прибули на місце будівництва та стали заважати розвантаженню. При цьому, потерпіла опинилась під плитою на вантажному крані, а тому з метою уникнути небезпеки для її життя, ОСОБА_9 охопив потерпілу за плечі і відтягнув за межі прибудинкової території.

Таким чином, з показань ОСОБА_9 вбачається, що останній незважаючи на те, що в останньому абзаці протоколу його допиту зазначено, що він визнає себе винуватим, фактично винуватим себе не визнав та оспорював наявність у нього умислу на завдання потерпілій легких тілесних ушкоджень, наявність якого є обов`язковим для кваліфікації дій особи за ч.1 ст.125 КК України.

Більш того, районний суд не врахував, що зібрані під час досудового розслідування докази, зокрема показання потерпілої та протокол слідчого експерименту, суперечать показам не тільки самого ОСОБА_9 , а й свідка ОСОБА_13 , який був безпосереднім свідком подій, а тому обставини кримінального провадження мали бути перевірені судом під час судового розгляду (а.с.56, 63, 66).

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд, отримавши обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 про вчинення кримінального проступку з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, не дотримався вимог ст.ст.381-382 КПК, зокрема ретельно не вивчивматеріали кримінального провадження, залишив поза увагою той факт, що обвинувачений фактично оспорює встановлені під час дізнання обставини, а забрані досудовим розслідуванням докази суперечать один одному та прийняв передчасне рішення про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, ухвалив обвинувальний вирок, поклавши в його основу встановлені органом досудового розслідування обставини, які оспорюються обвинуваченим.

Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що він 24.01.2023 року не підписував в присутності захисника заяву про повне визнання винуватості та не знаходився в приміщенні ОРУП №1 одночасно із захисником, не підписував будь-яких документів в присутності захисника та не отримував їх, апеляційним судом допитані в якості свідків ОСОБА_12 та адвокат ОСОБА_11 , а також досліджені письмові докази, наявні в матеріалах провадження та долучені до апеляційної скарги.

Так, як вбачається з постанови дізнавача від 24.01.2023 року про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням, дізнавач ОСОБА_14 доручивши Регіональному центру з надання безоплатної правової допомоги в Одеській області призначити адвоката підозрюваному ОСОБА_9 , зобов`язала адвоката явкою до дізнавача на 18:10 год. 24.01.2023 року (а.с.100).

Дорученням Регіональному центру з надання безоплатної правової допомоги в Одеській області від 24.01.2023 року підозрюваному ОСОБА_9 призначено адвоката ОСОБА_11 та зобов`язано забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_9 , прибути 24.01.2023 року о 18:10 год. до СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (а.с.100).

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що відповідно до доручення центру безоплатної правової допомоги він був призначений захисником у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 та 24.01.2023 року прибув до дізнавача для участі в процесуальних діях. Свідок наполягав, що в зазначений день він спілкувався з підзахисним ОСОБА_9 , який не заперечував своєї вини у вчиненні кримінального проступку. Одночасно свідок ОСОБА_11 наполягав на тому, що він лише один раз 24.01.2023 року, відвідував орган досудового розслідування, і тільки в цей день мав спілкування з ОСОБА_9 . Також свідок зазначив, що в цей день ОСОБА_9 в його присутності підписав заяву про визнання винуватості та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Однак свідок не зміг пояснити суду, чому заява про визнання ОСОБА_9 винуватості та надання згоди на спрощене провадження датована 26.01.2023 року. Окрім того, свідок наполягав на тому, що прокурор, зазначений в процесуальних документах, під час їх складання та підписання 26.01.2023 року присутнім не був, що суперечить змісту процесуальних документів.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він знайомий з ОСОБА_9 та останній обслуговує своє авто на СТО, де працює свідок. Свідок підтвердив, що ОСОБА_9 дійсно перебував на СТО 24.01.2023 року з приводу обслуговування автомобіля, що зафіксовано на камерах відеоспостереження. 24.01.2023 року ОСОБА_9 прибув на СТО приблизно о 17:00 годині та перебував там біля трьох годин. 26.01.2023 року ОСОБА_9 також прибув на СТО близько 09:00 год. та залишив станцію через півтори-дві години. Під час перебування на СТО протягом цього часу ОСОБА_9 нікуди не відлучався.

Згідно даних журналу 223 обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, копія якого долучена до апеляційної скарги обвинуваченим ОСОБА_9 , дані про останнього як доставленого, відвідувача або запрошеного до вказаного відділу поліції за 24.01.2023 року в журналі відсутні. Так само відсутні в журналі дані про відвідування ОРУП №1 у вказаний день адвокатом ОСОБА_11 .

Відповідно до скринів відеозаписів з камер відеоспостереження СТО вбачається, що ОСОБА_9 перебував на СТО 24.01.2023 року, в тому числі об 18:10 год., тобто у день та час, коли згідно матеріалів кримінального провадження останньому вручалось повідомлення про підозру. Свідок ОСОБА_12 наполягав на тому, що час та дата відеозапису відповідає дійсності та на них зображений він та ОСОБА_9 .

Відтак, неспростованими залишаються доводи обвинуваченого стосовно того, що 24.01.2023 року він не перебував в приміщені відділку поліції, не спілкувався з дізнавачем та захисником та не приймав участі в проведені процесуальних дій та підписанні документів, долучених до обвинувального акту. Також викликають обґрунтовані сумніви стосовно дотримання визначеної законом процедури проведення процесуальних дій 26.01.2023 року за участю адвоката ОСОБА_15 , оскільки він наполягав в суді апеляційної інстанції на тому, що лише один раз, а саме 24.01.2023 року, відвідував відділення поліції в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд критично оцінює достовірність процесуальних документів складених на завершальній стадії досудового розслідування, в тому числі підписання у зазначені дату та час заяви ОСОБА_9 про визнання винуватості та надання згоди на спрощене провадження від 26.01.2023 року, оскільки складання та підписання вказаних документів в зазначену дату заперечував в суді апеляційної інстанції сам захисник ОСОБА_11 .

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що за змістом вимог ч.1 ст.302 КПК, однією з передумов для направлення прокурором обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку є встановлення під час досудового розслідування того факту, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

При цьому, згідно ч.2 ст.302 КПК, саме на дізнавача та прокурора покладається обов`язок роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що саме на сторону обвинувачення покладається обов`язок роз`яснити підозрюваному наслідки надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, що, у свою чергу, передбачає і з`ясування того, чи зрозумів підозрюваний, які наслідки очікують на нього у разі надання такої згоди. У зв`язку з цим, саме сторона обвинувачення має довести перед судом належне виконання цього обов`язку, якщо відповідне питання порушується обвинуваченим чи його захисником при апеляційному оскарженні судового рішення.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.302 КПК, до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинна бути додана письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Зазначена норма передбачає обов`язкову участь захисника, як додаткову гарантію дотримання прав підозрюваної/обвинуваченої особи, а також підтвердження добровільності такої згоди та усвідомленості її наслідків.

Отже, оскільки спрощене провадження у кримінальних провадженнях щодо кримінальних проступків є обмеженням фундаментального права людини на справедливий судовий розгляд (зокрема, права на захист, права брати участь у судовому розгляді, права на оскарження судового рішення), стороною обвинувачення мають бути належним чином виконані вимоги ст.302 КПК, тоді як суди повинні належним чином переконатися, що сторона обвинувачення виконала зазначені вимоги, а також належним чином перевірити скарги сторони захисту (у разі їх наявності) на порушення прокурором, слідчим положень указаної статті.

Такий висновок зробив Верховний суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 06.10.2021 року (справа №185/7793/20, провадження N 51-1860км21).

В даному провадженні стороною захисту порушується питання стосовно відсутності захисника під час підписання ОСОБА_9 заяви про визнання винуватості та надання згоди на спрощене провадження. При цьому, сторона захисту, на підтвердження своїх доводів надала суду апеляційної інстанції низку доказів, які ставлять під обґрунтований сумнів підписання процесуальних документів в зазначені в них дати та стосовно обставин їх складання та підписання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду вироку стороною обвинувачення не спростовані обґрунтовані сумніви щодо застосування належної правової процедури на стадії завершення досудового розслідування та надіслання кримінального провадження для його розгляду в суді першої інстанції в порядку Глави 30 КПК.

Апеляційний суд вважає, що допущені органом досудового розслідування та судом першої інстанції порушення під час досудового розслідування та ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, в іншому складі суду в загальному порядку.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч.1 ст.412 КПК, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас згідно положень п.1 ч.1 ст.415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів також враховує положення ч.1 ст.9 КПК, відповідно до яких під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

В той же час, відповідно до положень ч.6 ст.9 КПК, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в загальному порядку, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Частиною 2 та 3 ст. 415 КПК передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду обставини недотримання вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2023 року у кримінальному провадженні №0000680 від 06.09.2022 року, яким ОСОБА_9 засудженийза ч.1 ст.125 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000680 від 06.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України в суді першої інстанції у загальному порядку, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4