Провадження №11-кп/801/552/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

та обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року,

якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задоволено клопотання прокурора, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 25 квітня 2023 року по 23 червня 2023 року включно щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

У провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 з 02 грудня 2022 року перебували матеріали кримінального провадження №0001278 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

11 квітня 2023 року судом було постановлено ухвалу про оголошення обвинуваченого ОСОБА_8 в розшук та надано дозвіл для його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до розшуку обвинуваченого провадження у справі було відносно нього зупинено.

24 квітня 2023 року до суду з Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області на виконання зазначеної ухвали надійшов протокол затримання ОСОБА_8 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначила, що обвинувачений неодноразово не з`являвся у судові засідання, був неодноразово, завчасно, належним чином повідомлений про час та місце розгляду кримінального провадження, про причини неявки не повідомляв, свідомо не з`являвся у судові засідання прагнучи уникнути відповідальності за кримінальне правопорушення, яке вчинив, ухвали про привід не виконані, в зв`язку з чим він був оголошений в розшук. Беручи до уваги те, що ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до двох років, раніше судимий, тому розуміючи, що у разі визнання його, винуватим може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, він може ухилятись від судового слідства, офіційно не працює, що свідчить про відсутність стійких соціальних зав`язків, проживає за однією адресою з потерпілою та може впливати на її покази, а тому прокурор просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив застосовувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пояснив, що постійно перебував за місцем свого проживання, до нього ніхто не телефонував і він не знав про призначені судові засідання.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу заперечила, оскільки немає жодного доказу, що обвинувачений був належним чином повідомлений про дати судових засідань. Просила в задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 25 квітня 2023 року по 23 червня 2023 року включно.

Прийняте рішення судом обґрунтовано тим, що в клопотанні обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особу обвинуваченого, тому суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що постановлена ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Зазначає, що обґрунтованість обвинувачення стороною захисту не оспорюється, оскільки зі слів обвинуваченого він повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та розкаюється у вчиненому. Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, обвинувачений пояснював, що про судові засідання йому нічого не було відомо. Телефону у нього на той час не було, однак увесь час він проживав за вказаною в обвинувальному акті адресою. Щодо проживання за однією адресою з потерпілою зазначив, що потерпіла уже протягом тривалого часу проживає за іншою адресою. Також обвинувачений зобов`язався з`являтися за кожним викликом до суду в разі відмови у задоволені клопотання прокурора.

Позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав наведених у ній.

Прокурор ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Частиною першою статті 404 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідає вказаним вимогам закону у повному обсязі.

Так, суд першої інстанції розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , особисті обставини його життя, які свідчать на користь збільшення ризику переховування від правосуддя, впливу на потерпілу та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України тривалий час перебувало на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області та не було завершене розглядом по суті через неодноразову неявку обвинуваченого до суду. Зокрема, неявка обвинуваченого 31.01.2023, 02.03.2023, 11.04.2023 та не повідомлення про поважність причин неявки до суду, стали підставою для постановлення ухвали про привід 31.01.2023, 02.03.2023, який не був виконаний через відсутність обвинуваченого за місцем проживання. Окрім того, відсутність обвинуваченого 11.04.2023 за місцем проживання стала підставою для оголошення його в розшук з наданням дозволу на затримання. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про оголошення ОСОБА_8 в розшук обвинуваченого та надав дозвіл на його затримання.

У той же час захисник в апеляційній скарзі посилається на те, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, обвинувачений ОСОБА_8 пояснював, що про судові засідання йому нічого не було відомо, телефону у нього на той час не було, і він увесь час проживав за вказаною в обвинувальному акті адресою. Разом з тим, вказані доводи не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 був обізнаний про проведення досудового розслідування стосовно нього та про направлення обвинувального акту до Вінницького міського суду Вінницької області. На переконання колегії суддів, обвинувачений ОСОБА_8 не був позбавлений можливості самостійно дізнатися у суді першої інстанції про стан розгляду кримінального провадження щодо нього, а також дату та час проведення судового засідання. До того ж, обвинувачений ОСОБА_8 також не був позбавлений можливості своєчасно повідомити суд першої інстанції про неможливість явки до суду або ж надати підтверджуючі документи суду про поважність його неявки. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що прокурором було доведено наявність того факту, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 переховувався від суду чим перешкоджав завершенню судового розгляду кримінального провадження у розумні строки.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що потерпіла протягом тривалого часу проживає за іншою адресою, а тому до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не є переконливими, оскільки під час апеляційного розгляду установлено, що ОСОБА_8 неодноразово визнавали винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_9 . При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 порушував вимоги заборонного припису. Колегія суддів вважає, що навіть тривале проживання потерпілої ОСОБА_9 за іншою адресою не утворює для ОСОБА_8 жодного морального запобіжника при обранні моделі поведінки, а відтак не здатне перешкодити йому вчинити дії, передбачені п. 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, наявність у нього не знятої та непогашеної судимості, неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, які пов`язані із домашнім насильством, відсутність офіційного джерела доходів та роботи, а також перебування обвинуваченого у розшуку, тому погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для гарантування належної процесуальної поведінки обвинуваченого є недоцільним. На переконання колегії суддів, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої, оскільки у даному випадку суспільний інтерес полягає у охороні та захисті сімейних відносин, здоров`я, волі, честі, гідності особи, психічній, фізичній, економічній недоторканості.

У той же час під час апеляційного розгляду встановлено, що 08.05.2023 щодо ОСОБА_8 ухвалено вирок, яким його визнано винним у вчиненні даного кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік 6 (шість) місяців, та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. З огляду на викладене, до набрання вироком законної сили, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення запобіжного заходу, з наведених вище підстав, а також зважаючи на призначене покарання, яке визначено відбувати йому реально, в разі залишення вироку без змін, тобто в місцях позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів також не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419,422 КПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4