КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/8736/22 Провадження № 11-кп/824/1292/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001546 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді одного року обмеження волі.

У решті вирок суду просить залишити без змін.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року змінити в частині призначеного покарання та призначити йому за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У решті вирок суду просить залишити без змін.

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Згідно ст. 76 КК України ОСОБА_8 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів та про стягнення процесуальних витрат.

За доводами апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Апелянт зазначає, що поза належною увагою суду залишились дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Вважає, що суд, вирішуючи питання про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, проігнорував те, що обвинувачений будучи раніше засудженим за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, знову вчинив аналогічне умисне кримінальне правопорушення.

Крім того, як зазначає прокурор, визнання вини та щире каяття було враховано судом при призначенні обвинуваченому покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією відповідної норми Особливої частини КК України, тому повторне врахування такої обставини під час вирішення питання про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання є неприпустимим.

Отже, як підсумовує апелянт, суд дійшов помилкового висновку щодо застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

За доводами апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення вважає, що призначене йому покарання є надто суворим.

Апелянт вважає, що судом не в повному обсязі було враховано його щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення, також не враховано те, що він має низку хронічних захворювань, на його утриманні перебуває 74 річна матір.

Обвинувачений зазначає, що у зв`язку з хронічними захворюваннями, він потребує належної медичної допомоги, яку не можливо отримати в умовах, коли він позбавлений волі.

Вважає, що достатнім для нього буде покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 03 серпня 2022 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин, перебував біля будинку № 9-Б по вул. Петра Запорожця в м. Києві, де на землі в парковій зоні знайшов згорток, всередині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору та піднявши його із землі, роздивившись його вміст впевнився, що дійсно в ньому міститься наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон (фенадон), тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якої обмежено метадону (фенадону). В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання наркотичного засіб, обіг якої обмежено метадону (фенадону).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 помістив незаконно придбаний ним згорток у середині якого знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), до правої кишені свої штанів та став незаконно зберігати його для власного вживання без мети подальшого збуту.

Того ж дня, 03 серпня 2022 року з 14 години 02 хвилини до 14 години 05 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Запорожця, 19 ОСОБА_8 добровільно дістав з правої кишені своїх штанів та видав працівникам поліції згорток в середині якого знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,102 г, який він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, щодо задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 309КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого, нічим не оскаржуються.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначивши ОСОБА_8 покарання, в повній мірі дотримався наведених вимог закону.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 11 червня 2005 року діагноз: «розлади всихіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин; синдром залежності».

Також суд врахував обставину, якапом`якшуєпокарання - щире каяття та обґрунтовано не встановив обставин, якіобтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, суд призначив ОСОБА_8 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді одного року обмеження волі.

Поряд з цим, судом одночасно прийнято рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, він містить достатні мотиви прийнятого рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України суд обґрунтовано взяв до уваги обставини справи, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Поряд з цим, суд врахував також відсутність негативних наслідків вчиненого ОСОБА_8 діяння, особу обвинуваченого, який не становить великої суспільної загрози.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що у суду були законні підстави для застосування ст. 75 КК України.

Отже, доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання внаслідок безпідставного звільнення від відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованими.

Щодо доводів обвинуваченого про необхідність зміни йому покарання з обмеження волі на штраф, то колегія суддів вважає їх необгрунтвоаними.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновками суду про неможливість призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_8 працевлаштований та має дохід, який би давав можливість сплатити штраф.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду щодо призначення ОСОБА_8 покарання у виді одного року обмеження волі із одночасним звільненням від його відбування є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4