Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

31 серпня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфренції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2023 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000079 від 26.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.5 ст.426-1 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2023 року задоволено клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівному) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_10 , яке погоджене керівником Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_11 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пеньки Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 25 вересня 2023 року, без права внесення застави.

Не погодившись з рішенням суду, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що існують підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Зазначає, що підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.5 ст.426-1 КК України є необґрунтованою, а ризики, визначені ст.177 КПК України недоведеними. Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги аргументи сторони захисту щодо того, що оскільки в даному випадку мало місце виникнення конфлікту на фоні особистої неприязні з підлеглим ОСОБА_13 , то дії ОСОБА_6 підлягають перекваліфікації на інший склад кримінального правопорушення. Звертає увагу колегії суддів на те, що судом першої інстанції також не враховано, що стороною обвинувачення не надано конкретних доказів щодо існування ризиків, наведених в клопотанні, зокрема, не зазначено жодних даних про спробу знищити документи чи впливати на свідків.

Наголошує, що ОСОБА_6 за час несення військової служби зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, добре підготовлений у професійному відношенні, також раніше не судимий, одружений, має на утриманні дружину та неповнолітніх дітей, злочин не спрямований проти життя та здоров`я, а вина не доведена, тому просить скасувати ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2023 року та ухвалити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Також Рівненського апеляційного суду надійшли заяви від ТВО Командира військової частини НОМЕР_1 полковника Збройних Сил України ОСОБА_14 та від Командира військової частини НОМЕР_2 полковника Збройних Сил України ОСОБА_15 про взяття на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_5 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як визначено ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд дав визначення терміну «обґрунтована підозра», згідно з яким існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

28 липня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме за ч.2,3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.5 ст.426-1 КК України.

Колегія суддів вважає, що матеріали даного клопотання свідчать про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.27, ч.2 ст.28 ч.5 ст.426-1 КК України, а саме в організації застосування та застосуванні військовою службовою особою насильства щодо підлеглого, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Щодо доводів сторони захисту про недоведеність оголошеної підозри, то колегія суддів зазначає, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. У відповідності до змісту ст.368 КПК, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Також за результатами розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного переховуватись від досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушенні, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів, перевіривши матеріали за даним клопотанням, вважає такий висновок слідчого судді правильним.

Зокрема, у матеріалах клопотання наявне повідомлення начальника відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_16 щодо виконання доручення, згідно якого встановлені в ході досудового розслідування обставини, а також наявна оперативна інформація, свідчать про підготовку ОСОБА_6 для переїзду на постійне місце проживання до іноземних держав з метою переховування від досудового розслідування, що у сукупності з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, свідчить на користь ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_6 тривалий час обіймав посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим має міцні соціальні зв`язки за місцем служби, він може особисто або опосередковано незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчиняти дії задля знищення, спотворення документів або речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також може інформувати можливих співучасників про встановлені досудовим розслідувань обставини та про необхідність у знищенні певних речей чи документів.

Водночас колегією суддів не було встановлено підстав для задоволення заяв ТВО Командира ВЧ НОМЕР_1 полковника Збройних Сил України ОСОБА_14 та Командира ВЧ НОМЕР_2 полковника Збройних Сил України ОСОБА_15 про взяття на поруки підозрюваного ОСОБА_6 .

Так, ч.1 ст.180 КПК визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Разом з тим, ураховуючи, що особи, які подали вказані заяви про взяття на поруки підозрюваного, є військовослужбовцями Збройних Сил України та в будь-який момент можуть бути переведені по службі до іншого міста, області, або направлені для виконання бойового завдання, тому вони не можуть у розумінні ст.180 КПК вважатись такими, що здатні забезпечити належне виконання ОСОБА_6 його процесуальних обов`язків та у разі потреби зможуть доставити його на першу вимогу до слідчого, прокурора чи суду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на даній стадії досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та запобігти встановленим ризикам, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2023 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000079 від 26.07.2023 року ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.5 ст.426-1 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3