Єдиний унікальний № 946/1476/23
Провадження № 1-кп/946/384/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

20 червня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000369, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області (далі с. Саф`яни), громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.04.09.2022 біля 11:30 години ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя останнього, внаслідок чого ОСОБА_6 впав на землю, а ОСОБА_3 , продовжуючи свій протиправний умисел, наніс ще декілька ударів в область голови, лівого плеча та руки останнього, в результаті чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого кінця верхньої губи, на слизистій оболонці нижньої губи справа, на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, забійної рани в ділянці слизистої оболонки нижньої губи справа, садна на тильній поверхні основної фаланги п`ятого пальця лівої кістки, що мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6 днів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Частина статті КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.«Стаття 125. Умисне легке тілесне ушкодження

1. Умисне легке тілесне ушкодження

карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.Так, обвинувачений ОСОБА_3 вину у висунутому обвинуваченні не визнав, зазначивши, що він не наносив удари ОСОБА_6 , оскільки у нього в машині перебувало двоє дітей. Так, він пояснив, що у вересні 2022 року близько 12:00 13:00 год. він їхав разом зі своєю дружиною та двома онуками з м.Ізмаїл до с. Саф`яни. Позаду нього, із самого м. Ізмаїл за ним весь час їхала машина. Коли вони заїхали у село, із-за повороту виїхав чорний автомобіль із затонованими вікнами, різко вивернувши кермо вліво, тобто автомобіль почав їхати по їх зустрічній смузі. Він, побачивши це, перелякався та, щоб уникнути зіткнення, вивернув кермо вправо, одразу почав гальмувати, від чого ззаду попадали діти, а також дружина, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні. Зупинившись біля будинку ОСОБА_7 , він разом з дружиною вийшов зі свого автомобіля, та побачив як цей автомобіль проїхав повз них на швидкості 60 70 км/год. Крім того, позаду його автомобіля зупинився автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_6 . За кермом чорного автомобіля перебував його колишній зять ОСОБА_8 . Він почав рухатися у бік автомобіля ОСОБА_8 , з якого вийшла також і його дружина, яка весь час сміялася та знімала все на телефон, як йому здалося вона перебувала у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, він не бачив, що вона вагітна, а його дружина ОСОБА_9 пішла до ОСОБА_6 , щоб запитати скільки ще вони не будуть давати жити спокійно їх родині. Наблизившись до чорного автомобіля, ОСОБА_8 пригрозив йому відправленням на війну, якщо він ( ОСОБА_3 ) чіпатиме його, начебто в нього є гроші і він все вирішить. Він зрозумів, що краще поговорити з його батьком та розвернувся в інший бік. Оскільки ОСОБА_8 створив на дорозі аварійну ситуацію, він хотів лише поговорити з останнім та зробити йому зауваження. Однак, ОСОБА_8 разом зі своїм батьком ОСОБА_6 почали його бити руками в область обличчя та грудної клітини. При цьому він зазначив, що нікому жодних ударів не наносив. Коли чоловіки били його, поруч з ними стояла його дружина ОСОБА_9 та його малолітній онук ОСОБА_10 , який плакав та просив, щоб його ( ОСОБА_3 ) не били. Йому стало зле, та, схопивши ОСОБА_6 за піджак, повалив його на землю. Після цього він забрав свого онука та разом з дружиною направився до автомобіля. ОСОБА_7 вийшла вже в той момент, коли він посадив онуків на заднє сидіння автомобіля, сам сів, відкривши вікно через своє погане самопочуття, а дружина ще стояла біля машини. Тоді ж вона й розповіла ОСОБА_7 про те, що сталося. По приїзду додому він викликав швидку, а вже у лікарні повідомив про його побиття до відділу поліції. Раніше, коли між ними виникали конфлікти, він викликав працівників поліції, але цього разу він вирішив зробити зауваження особисто, оскільки не думав, що все відбудеться саме так.

6.Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 повністю підтверджується такими дослідженими судом доказами.

7.Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий із ОСОБА_3 , оскільки його син колись був одружений на доньці останнього, в них є спільний онук, якого після розлучення дітей їх родині не показують. На цьому ґрунті між його родиною та родиною ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки. Якось він пролежав у лікарні 4 дні, бо в нього вийшов камінь з нирки, після чого відпросився у лікаря з`їздити додому, при цьому йому ставили крапельниці внутрішньовенно. 04.09.2022 по дорозі додому з лікарні він рухався по вул. Красивій у с.Саф`яни, попереду нього їхав ОСОБА_3 на своєму автомобілі, який різко зупинився, вийшов з машини, не зачинивши двері та почав рух у його бік. Він також зупинився, оскільки не зачинені двері автомобіля ОСОБА_3 не давали йому змоги проїхати, вийшов із машини та почув як ОСОБА_3 кричить на його адресу, погрожуючи фізичною розправою. Наблизившись до нього, ОСОБА_3 наніс йому один удар в голову, розбивши губу, після чого вдарив у плече та вибив палець на лівій руці, збивши його з ніг. На галас вибігла ОСОБА_7 , яка почала кричати. Після чого йому допомогли підвестися, завели у двір та посадили на стілець. В автомобілі ОСОБА_3 знаходилась також його дружина ОСОБА_9 з онуком ОСОБА_10 . Причину такої поведінки ОСОБА_3 він пояснити не може, оскільки він рухався позаду нього та нікого не чіпав, але на зустріч їм рухався його син ОСОБА_8 , який намагався об`їхати яму, можливо саме це і викликало таку агресивну поведінку ОСОБА_3 .

8.Свідок ОСОБА_8 під час судового розгляду пояснив, що він є сином потерпілого ОСОБА_6 , а з донькою обвинуваченого ОСОБА_3 він раніше перебував у шлюбі, який на теперішній час розірвано, і від цього шлюбу у них з донькою ОСОБА_3 народилася дитина. У той день він проїжджав разом зі свою дівчиною, яка на теперішній час є його дружиною, ОСОБА_11 , по АДРЕСА_2 . Біля будинку, де мешкає ОСОБА_7 є яма, при об`їзді якої він побачив, що йому на зустріч рухається колишній тесть та позаду нього батько, який їхав додому з лікарні. Після того, як вони роз`їхалися, він зупинився, коли побачив як ОСОБА_3 наблизився до автомобіля його батька та почав наносити останньому удари. На галас вибігла ОСОБА_7 , яка знаходилась на вулиці та бачила все з самого початку. Він підбіг та почав їх розбороняти, побачивши у батька розбиті губи. При цьому зазначив, що удари ОСОБА_3 не наносив. Вже коли чоловіків розборонили, з автомобіля ОСОБА_3 вийшов його ( ОСОБА_8 ) син ОСОБА_10 , з яким родичі колишньої дружини не дозволяють йому бачитися. Після події, ще деякий час він возив батька до лікарні на капельниці. На протязі 8 років між його батьком та родиною колишньої дружини агресія в бік один одного, вони не можуть спокійно ходити по вулиці, бо ОСОБА_3 завжди до них чіпляється.

9.Свідок ОСОБА_11 під час судового розгляду пояснила, що 04.09.2022 вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 їхала до м. Ізмаїл із с. Саф`яни. Коли вони об`їжджали яму, їм на зустріч рухався ОСОБА_3 на своєму автомобілі, за ним їхав ОСОБА_6 . Проїхавши обидва автомобілі, вони побачили як автомобіль ОСОБА_3 почав зупинятися, останній вийшов із машини та почав рухатися у бік автомобіля ОСОБА_6 . Вони також зупинилися, оскільки ОСОБА_3 почав бігти до ОСОБА_6 та бити його. Після чого вони одразу вибігли зі свого автомобіля та побігли у їх бік. Наблизившись до них, ОСОБА_8 почав розбороняти чоловіків, біля них стояла ОСОБА_9 , яка почала кричати та висловлюватися на їх адресу нецензурною лайкою. ОСОБА_3 продовжував наносити удари ОСОБА_6 та коли останній впав на землю, ОСОБА_3 вдарив його ногою. Раптом з автомобіля ОСОБА_3 вибіг їх онук ОСОБА_10 та сказав «батько зупинись і не чіпай його», після чого вони сіли в автомобіль та поїхали. На галас вибігла ОСОБА_12 , вона винесла стілець та воду, аби ОСОБА_6 присів. Викликаючи поліцію, вона передала слухавку ОСОБА_8 , оскільки не знала точну адресу. Трохи згодом під`їхав син ОСОБА_3 , який замахнувся на її чоловіка ОСОБА_8 та трохи зачепив її, оскільки вона намагалася прикрити чоловіка, а також сказав, щоб вони виїжджали із села. Вона зазначила, що ОСОБА_6 жодних ударів ОСОБА_3 не наносив, тому що він їхав з лікарні та на його руці був встановлений «метелик», через який підключається крапельниця. Десь за 30 60 хв. приїхала швидка допомога.

10.Свідок ОСОБА_12 під час судового розгляду пояснила, що вона проживає по АДРЕСА_3 . По вулиці біля її будинку є вибоїна розміром до одного метра, ширина проїжджої частини близько 4 4,5 метри. У 2022 році у теплу пору, коли саме точно не пам`ятає, вона почула крики на вулиці, після чого вибігла з двору на галас та побачила по лівій стороні на відстані 10 метрів від її будинку автомобіль ОСОБА_3 , за ним стояв автомобіль ОСОБА_6 , а на відстані близько двох метрів справа від її будинку на колінах стояв ОСОБА_6 , а над ним був нахилений ОСОБА_3 з піднятою рукою, навколо була метушня, вони щось з`ясовували між собою. Поруч з ними був ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , її онук, а також невістка ОСОБА_6 ОСОБА_11 , яка кричала, що викличе поліцію. Перед цим між обвинуваченим та потерпілим був конфлікт. Момент нанесення тілесних ушкоджень вона не бачила. Після цього вона почала кричати «що ви коїте, на дворі ХХІ століття», підбігла до ОСОБА_6 , допомогла йому підвестися, завела у свій двір та дала попити води, а ОСОБА_3 сів у свій автомобіль та поїхав. На обличчі ОСОБА_6 вона побачила садна, він розповів, що їхав додому з лікарні, скаржився на головний біль та погане самопочуття. Через деякий час її викликали для участі у слідчому експерименті, під час якого вона показала як саме все відбувалося, після чого вона підсипала протокол слідчого експерименту, до якого в неї заперечень немає.

11.Свідок захисту ОСОБА_9 під час судового розгляду пояснила, що в одну неділю у вересні 2022 року вона їхала разом зі своїм чоловіком та двома онуками ОСОБА_10 та ОСОБА_13 з м. Ізмаїл у с.Саф`яни. Коли вони заїхали в село та рухались по вул. Красивій, із-за повороту на швидкості виїхав чорний автомобіль, який, наближаючись до них, різко вивернув руль та почав рухатися по зустрічній смузі прямо на їх автомобіль. Її чоловік перелякався, вивернув руль у бік та зупинив автомобіль. Через екстрену зупинку, діти попадали з сидінь. Вони подумали, що за кермом перебуває водій у нетверезому стані, вийшли з машини та побачили як автомобіль позаду них зупинився, а чорний автомобіль зупиняється за 90 100 метрів трохи далі від них. Її чоловік впізнав колишнього зятя ОСОБА_8 та почав рухатися у його бік, побачивши, що ззаду зупинився потерпілий ОСОБА_6 . ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_8 , який йшов та посміхався, а вона підійшла до потерпілого ОСОБА_6 та запитала чи бачив він, що його син наробив. У той момент до потерпілого ОСОБА_6 підійшов її чоловік ОСОБА_3 й також почав говорити ОСОБА_6 , що його син їх ледь не вбив. На що ОСОБА_6 почав сміятися, після чого вдарив її чоловіка, який одразу почав хитатися, та знову наніс другий удар. Побачивши це, діти вибігли з машини й почали плакати, онук ОСОБА_10 весь час питав чому б`ють його батька ( ОСОБА_9 ). До них одразу підбіг ОСОБА_8 , вибігла невістка, з якою вони весь час кричали та намагалися зупинити чоловіків. ОСОБА_6 разом зі своїм сином ОСОБА_8 били її чоловіка руками в область голови та тулуба, нанесли близько 20 ударів, але куди саме точно не може сказати. Коли ОСОБА_3 стало погано, він встиг схопити ОСОБА_6 за піджак та повалити його на землю. Вона одразу зі своїм чоловіком ОСОБА_3 забрала дітей, вони пішли до своєї машини. Коли вони відкрили вікно, оскільки її чоловік погано себе почував, зі свого двору вийшла ОСОБА_7 , яка підійшла до їх автомобіля та запитала, що сталося. Тоді ж вона розповіла останній, що їх ледь не збили та ще й побили її чоловіка. Після чого вони поїхали додому. Чоловікові не ставало краще, тому вони, знаходячись вже вдома, викликали швидку. Після цієї події у чоловіка на тілі були виявлені синці, забита рана грудної клітки, а також підвищений тиск. Із своїм колишнім зятем ОСОБА_8 у них були не дуже добрі стосунки, останній після розлучення з їх донькою казав, що буде мститися. Якось ОСОБА_8 побив їх доньку, після чого було відкрито кримінальне провадження.

12.Свідок захисту ОСОБА_14 під час судового розгляду пояснив, що в період з 03.09.2022 по 06.09.2023, точної дати він не пам`ятає, він їхав по вул. Красивій у с. Саф`яни до м. Ізмаїл. Він побачив зліва між магазином та стадіоном два автомобілі: червоний автомобіль стояв ліворуч у напрямку до стовпа, а білий автомобіль стояв позаду нього в трьох метрах. Між автомобілями він побачив ОСОБА_6 , який замахнувся на ОСОБА_3 , а останній трохи присів від цього. Свідок ОСОБА_14 зазначив, що, на його думку, ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_3 , але куди саме, він не бачив, бачив лише те, що ОСОБА_3 трохи присів від цього. Також поруч з ними перебувала дитина. Трохи далі у напрямку м. Ізмаїл стояв автомобіль «Volkswagen», з якого вийшов хлопець приблизно його віку. Він, побачивши бійку, не став зупинятися, оскільки подумав, що той хлопець, який вийшов зі своєї машини, збирається розбороняти чоловіків. Через декілька місяців у магазині він зустрів ОСОБА_3 , від якого він дізнався про те, що сталося.

13.Відповідно до рапорту уповноваженої службової особи Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області (далі Ізмаїльський РВП), 04.09.2022 о 12:28 годині зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що 04.09.2022 о 12:27 годині за адресою: АДРЕСА_3 , його батька ОСОБА_6 побив мешканець села ОСОБА_3 (а.п. 40).

14.Згідно ж рапорту уповноваженої службової особи Ізмаїльського РВП, 04.09.2022 о 13:50 годині з органів охорони здоров`я надійшло повідомлення на службу «102» про те, що 04.09.2022 о 12:51 годині до Ізмаїльської центральної районної лікарні (далі Ізмаїльської ЦРЛ) був доставлений ОСОБА_6 із закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку та забитою раною верхньої губи (а.п. 41).

15.Відповідно до протоколу прийняття заяви від 14.09.2022 потерпілий ОСОБА_6 повідомив про те, що 04.09.2022 близько 11:30 години ОСОБА_3 , перебуваючи в с. Саф`яни, наніс йому тілесні ушкодження в обличчя та тіло (а.п. 39).

16.Ці повідомлення та заява потерпілого стали підставою для внесення 14.09.2022 відомостей до ЄРДР за №0000369, та початку досудового розслідування (а.п. 38).

17.Отримання потерпілим ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень у вигляді синців в ділянці правого кінця верхньої губи, на слизистій оболонці нижньої губи справа, на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині; забійної рани в ділянці слизистої оболонки нижньої губи справа; садна на тильній поверхні основної фаланги п`ятого пальця лівої кістки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, підтверджується даними висновку судово-медичної експертизи № 287 від 22.09.2022. За даними цього ж висновку, вказані ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитися від дії тупого (-их) предмета (-ів) незадовго до надходження його до лікувального закладу 04.09.2022 (а.п. 43).

18.Під час слідчого експерименту, проведеного згідно відповідного протоколу від 21.02.2023, свідок ОСОБА_7 на місці відтворила події та обставини, при яких 04.09.2022 близько 11:30 год. потерпілому ОСОБА_6 були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_3 , коли вона вибігла на вулицю з двору свого будинку на крики та лайку. Так, свідок ОСОБА_7 вказала на місце, де вона побачила ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Вона показала як ОСОБА_6 стояв на колінах, а ОСОБА_3 стояв праворуч від потерпілого та над ним і бив його руками в область голови (а.п. 44 49).

19.Вказані досліджені судом докази повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка захисту ОСОБА_9 про те, що обвинувачений ОСОБА_3 тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_15 не наносив, він лише захищався від того, що як потерпілий ОСОБА_6 , так і його син ОСОБА_16 наносили йому тілесні ушкодження, і він лише потягнув потерпілого за піджак, від чого останній впав на коліна. Вказані показання також спростовуються і показаннями свідка захисту ОСОБА_14 , який пояснив, що коли він проїжджав повз потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 , то свідок ОСОБА_8 тільки вийшов зі свого автомобіля. Саме тому він не зупинився, оскільки подумав, що цей молодий чоловік втрутиться та розборонить обвинуваченого та потерпілого. Це свідчить про те, що сутичка між обвинуваченим та потерпілим розпочалася ще до того, як свідок ОСОБА_8 підійшов до них, що з урахуванням відстані, на якій останній зупинив свій автомобіль від місця події, а саме біля 100 м, спростовує показання як обвинуваченого ОСОБА_3 так і свідка захисту ОСОБА_9 про те, що обвинувачений спочатку підійшов до свідка ОСОБА_17 , а після цього повернувся до потерпілого ОСОБА_6 , якому спочатку почав робити зауваження з приводу поведінки свідка ОСОБА_8 , за згодом у відповідь на це потерпілий ОСОБА_6 почав наносити обвинуваченому удари. Так, з точки зору здорового глузду розумної людини обставини події не могли розвиватися за цією версією, адже, якщо б обвинувачений ОСОБА_3 спочатку підійшов до свідка ОСОБА_8 , а після цього повернувся до потерпілого ОСОБА_6 , то свідок ОСОБА_8 також був би біля них при початку нанесення тілесних ушкоджень, а не знаходився би біля свого автомобіля. Більше того, показання свідка захисту ОСОБА_14 підтверджують показання свідків обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 про те, що вони зупинилися лише після того, як побачили, що зупинився обвинувачений, який підійшов до автомобіля ОСОБА_6 та почав наносити йому удари.

20.Показання обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_9 про те, що свідок ОСОБА_7 вийшла, коли вони вже сиділи в своєму автомобілі, повністю спростовуються показаннями цього свідка, яка як під час судового розгляду, так і під час слідчого експерименту пояснила, що коли вона вибігла на вулицю з двору свого будинку на крики та лайку, то обвинувачений ОСОБА_3 стояв над потерпілим ОСОБА_6 та бив його руками в область голови. При цьому суд не вбачає підстав для обмовляння свідком ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки вона в жодних стосунках ані з обвинуваченим ОСОБА_3 , ані з потерпілим ОСОБА_6 не перебувала та не перебуває. Тому у суду немає підстав недовіряти її показанням.

21.Показання обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка захисту ОСОБА_9 суперечать і між собою, адже незрозуміло яким чином ОСОБА_3 наносили удари потерпілий ОСОБА_6 разом зі свідком ОСОБА_8 , який знаходився біля свого автомобіля та тільки йшов до місця події. Крім того, свідок ОСОБА_9 , зазначаючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 нанесли близько 20 ударів її чоловікові ОСОБА_3 , при цьому не могла чітко вказати, куди саме така велика кількість ударів була завдана. Враховуючи неординарність події, свідок ОСОБА_9 як очевидець, що була присутня на протязі усього конфлікту, неодмінно мала би бути обізнаною про це. Така необізнаність свідка ОСОБА_9 та суперечність її показань показанням потерпілого та інших свідків свідчить про те, що показання свідка ОСОБА_9 є нещирими та надуманими, і надані на користь її чоловіка.

22.У зв`язку з цим суд критично оцінює показання як обвинуваченого ОСОБА_3 , так і свідка захисту ОСОБА_9 в тій частині, що обвинувачений ОСОБА_3 тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_15 не наносив, він лише захищався від того, що як потерпілий ОСОБА_6 , так і його син ОСОБА_16 наносили йому тілесні ушкодження, і він лише потягнув потерпілого за піджак, від чого останній впав на коліна, а також в частині того, що свідок ОСОБА_7 вийшла на вулицю тоді, коли вони вже сиділи в автомобілі. Суд пов`язує такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка захисту ОСОБА_9 , яка є дружиною останнього, з їх обраною позицією захисту з метою ввести суд в оману для уникнення обвинуваченим відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

23.Отже, показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , дані протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 , дані висновку судово-медичної експертизи № 287 від 22.09.2022, а також показання самого обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка захисту ОСОБА_9 про обставини виниклої сутички підтверджують те, що саме обвинувачений ОСОБА_3 умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли задовго між ним та потерпілим, а також перед подією при роз`їзді зі свідком ОСОБА_8 , наніс потерпілому ОСОБА_6 декілька ударів руками в обличчя, від яких у потерпілого і виникли виявлені у нього легкі тілесні ушкодження. Про те, що між обвинуваченим та потерпілим був давній конфлікт свідчать їх же показання.

24.Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

25.Особливістю стану необхідної оборони є специфіка її мотиву, а саме: прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від кримінально протиправного посягання є визначальним мотивом не тільки у випадку необхідної оборони, а й при перевищенні її меж.

26.Як неодноразово вказував Верховний Суд (далі ВС), зокрема, у постанові від 10.07.2018 у справі №154/1636/15 та у постанові від 25.10.2022 у справі № 676/2606/18, у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), то такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

27.Свідок ОСОБА_14 , вказуючи, що ОСОБА_15 начебто наніс удари ОСОБА_3 , коли він проїжджав повз них, при цьому зазначив, що не бачив куди саме ці удари потрапили, і чи потрапили взагалі в тіло обвинуваченого ОСОБА_3 , а бачив лише, що ОСОБА_3 трохи присів від цього. У зв`язку з цим такі показання свідка не можуть свідчити про те, що ОСОБА_3 були нанесені саме удари спочатку потерпілим ОСОБА_6 , у зв`язку з чим ОСОБА_3 начебто міг перебувати у стані необхідної оборони від суспільно-небезпечного посягання на нього з боку ОСОБА_6 .

28.Відповідно до наданої стороною захисту медичної довідки №3074, ОСОБА_3 04.09.2022 о 14:50 годині звернувся до травмпункту КНП ІМР ІР ОО «Ізмаїльська МЦЛ» з діагнозом: «Забій грудної клітини. Забій обличчя. Гіпертонічний криз», був проведений огляд лікарів та надані рекомендації щодо лікування (а.п. 55).

29.Згідно копії рапорту уповноваженої службової особи Ізмаїльського РВП 04.09.2022, що був також наданий стороною захисту, о 14:32 надійшло повідомлення на службу «102» від органів охорони здоров`я про те, що між ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з іншого стався конфлікт та бійка. ОСОБА_3 доставлений до Ізмаїльської міської лікарні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку під питанням, забій грудної клітини, гематома лівого ока (а.п. 58).

30.Відповідно до копії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.09.2022, ОСОБА_3 у той день о 14:55 годині просив органи поліції притягнути до адміністративної (кримінальної) відповідальності ОСОБА_6 і ОСОБА_8 за завдані йому тілесні ушкодження (а.п.59).

31.Таким чином з вказаних документів вбачається, що ОСОБА_3 звернувся за медичною допомогою та до поліції не відразу після події, а через близько три години, і з урахуванням показань самого обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка захисту ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 після того, як ОСОБА_3 залишив місце події та поїхав додому.

32.Згідно письмових відповідей Ізмаїльського РВП від 19.09.2022 (а.п. 64), від 04.04.2023 (а.п. 56), рапорту заступника начальника СВ Ізмаїльського РВП від 04.09.2022 (а.п. 57) та доповідної записки ДОП ВП Ізмаїльського РВП про результати розгляду повідомлення ОСОБА_3 (а.п. 65 66), у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 ознак складу будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК, відомості до ЄРДР за зверненням ОСОБА_3 не були внесені, але відносно ОСОБА_6 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП за висловлення ОСОБА_6 нецензурної лайки в громадському місці.

33.За даними акту судово-медичного обстеження №77/269 від 15.09.2022, що був наданий стороною захисту (а.п. 62 63), при судово-медичному обстеженні ОСОБА_3 видимих тілесних пошкоджень не виявлено. Встановлений діагноз у медичній довідці: «Забій грудної клітини, забій обличчя» у ОСОБА_3 , згідно п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6, не враховується при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки він виставлений на підставі суб`єктивних даних і не підтверджується об`єктивними відомостями.

34.Зі змісту п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК випливає, що виключно висновком експерта встановлюється тяжкість та характер тілесних ушкоджень. З урахуванням цих положень КПК, з вказаних наданих стороною захисту документів не вбачається те, що обвинуваченому ОСОБА_3 були завдані будь-які тілесні ушкодження в момент сутички між ним та потерпілим 04.09.2022.

35.З урахуванням цього, а також того, що ОСОБА_3 звернувся за медичною допомогою та до поліції через три години після події та вже перебуваючи вдома, об`єктивно невідомо у зв`язку з чим йому був встановлений діагноз: «Забій грудної клітини. Забій обличчя. Гіпертонічний криз», що вказаний у медичної довідки №3074 (а.п. 55) і чи пов`язаний він із заподіянням ОСОБА_3 тілесних ушкоджень в момент сутички, що відбулася між ним та потерпілим ОСОБА_6 .

36.Але, враховуючи положення ч. 2 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК про те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, саме на сторону обвинувачення покладається обов`язок спростувати версію подій, висунуту стороною захисту.

37.Крім того, ВС у постанові від 03.02.2021 у справі №761/7897/18 зазначив, що суди повинні ретельно перевіряти доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого. Разом з тим, якщо небезпідставні доводи сторони захисту не можуть бути спростовані з наведенням переконливих мотивів, які ґрунтуються на обставинах відповідного провадження, то це свідчить про існування розумного сумніву в доведеності винуватості особи.

38.Саме тому суд має ретельно перевірити та оцінити висунуту стороною захисту версію, навіть при відсутності належних та допустимих доказів завдання тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_3 .

39.Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 їхав безпосередньо попереду потерпілого ОСОБА_6 на незначній відстані, те, що він зупинився та відкрив двері свого автомобіля, то саме він перегородив проїзд потерпілому ОСОБА_6 , оскільки загальна ширина проїжджої частини дороги по АДРЕСА_2 складає лише 4 4,5 м, про що пояснила свідок ОСОБА_7 , що також вбачається з наданого стороною захисту та переглянутого судом відеозапису (а.п. 84). Такими діями ОСОБА_3 фактично позбавив потерпілого ОСОБА_6 можливості здійснити його об`їзд. З наданого стороною захисту відеозапису також вбачається наявність на проїжджій частині вибоїни, що підтверджує показання як свідка ОСОБА_8 , так і свідка ОСОБА_7 . За встановленими обставинами саме обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в агресивному стані, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , що, власне, й не заперечував сам обвинувачений та підтвердили потерпілий та інші свідки. Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 явно свідчить про наявність у нього наміру висловити своє невдоволення діями свідка ОСОБА_8 , що є сином потерпілого, щодо створення йому перешкоди для руху та з урахуванням їх тривалих неприязних відносин з`ясувати стосунки, а також про те, що сутичку своїми діями ініціював саме обвинувачений ОСОБА_3 . Отже обстановка, що склалася, свідчать про те, що сварку та сутичку розпочав саме обвинувачений ОСОБА_3 , а не потерпілий ОСОБА_6 чи свідок ОСОБА_8 , який побачивши, що обвинувачений ОСОБА_3 зупинився, вийшов з автомобіля та підійшов до його батька, також вирішив зупинитися та перешкодити конфлікту та сутичці. Тобто з досліджених доказів випливає, що саме діями ОСОБА_3 було спровоковано насильство.

40.Як вказав ВС у постанові від 25.10.2022 у справі № 676/2606/18, особа, яка завдала шкоду, не може посилатися на стан необхідної оборони, якщо саме насильство було спровоковано нею ж самою, тобто було передбачуваним наслідком її власної поведінки. Окремим випадком такого спровокованого насильства є бійка, під час якої учасники застосовують один до одного насильство певного ступеня. Таке спровоковане насильство не можна вважати «посяганням» у тому значенні, яке цьому терміну надається ст. 36 КК.

41.Встановлені судом фактичні обставини, у тому числі й на підставі показань самого обвинуваченого, свідчать, що дії потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальної та безпосередньої загрози заподіяння шкоди для обвинуваченого ОСОБА_3 , які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому ОСОБА_6 . Отже, вважати, що обвинувачений, завдаючи ударів потерпілому, перебував у стані оборони, підстав немає. Також не викликала стану необхідної оборони у обвинуваченого ОСОБА_3 і перешкода йому в русі з боку свідка ОСОБА_8 , адже ця обставина передувала завданню ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень і ці дві події були розірвані у часі. Крім того, перешкода в русі ОСОБА_3 у сукупності з давніми неприязними стосунками виступили лише причиною завдання потерпілому тілесних ушкоджень. Ці обставини свідчить про те, що визначальним у поведінці ОСОБА_3 було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися). Тому такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони носять протиправний характер і мають розцінюватися на загальних підставах.

42.Натомість, враховуючи виниклу ситуацію, стан потерпілого ОСОБА_6 , який на той час проходив лікування на стаціонарі та приймав ліки шляхом катетеризації периферійної вени, що підтверджується наданою потерпілим ОСОБА_6 випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4139 від 05.09.2022 (а.п. 102), з якої також вбачається, що ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування в період з 31.08.2022 до 05.09.2022, його неможливість уникнути сутички між ним та обвинуваченим, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 перегородив йому проїзд на проїжджій частині та наблизився до нього в агресивному стані з претензіями та із застосуванням насильства, те, що свідок ОСОБА_8 в цей час перебував на значній відстані від місця події біля свого автомобіля, факт завдання саме потерпілому тілесних ушкоджень, що об`єктивно підтверджується даними висновку судово-медичної експертизи, а також самі агресивні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , то саме потерпілий ОСОБА_6 опинився у стані необхідної оборони від суспільно-небезпечного посягання з боку обвинуваченого ОСОБА_3 . І саме внаслідок спровокованого обвинуваченим ОСОБА_3 насильства останньому і могли бути завдані тілесні ушкодження.

43.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів, дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ, наданий стороною обвинувачення та потерпілим, є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 поза розумним сумнівом умисно завдав потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів руками в область обличчя, голови, лівого плеча та руки. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст.125 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

44.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

45.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст.92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. В силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

46.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

47.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний кримінальний проступок проти здоров`я потерпілого.

48.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

49.Згідно медичних довідок, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, не є особою з інвалідністю.

50.З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, того, що відсутні обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, стосунки, що склалися між обвинуваченим та потерпілим, характер вчиненого кримінального проступку, посткримінальну поведінки обвинуваченого, а саме виправдування своїх протиправних дій, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що призначення більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК, ніж громадські роботи, буде недостатнім, і тому з метою виправлення ОСОБА_3 та запобігання нових кримінальних правопорушень йому необхідно призначити покарання саме у виді громадських робіт ближче до верхньої межі санкції ч. 1 ст. 125 КК. Водночас, суд вважає, що в даному випадку таке покарання, як громадські роботи, буде достатнім, таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

51.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувалися. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто шістдесят годин.

2.Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання ОСОБА_3 громадських робіт.

3.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

4.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

5.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

6.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1