Провадження №1-кп/369/2059/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Умань Черкаської області, не одруженого, фізична особа-підприємець, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Русанів Київської області, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

встановив:

03 липня 2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

На даний час обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 утримується в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання щодо кожного обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави, які обґрунтовував тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. Вважає, що існують ризики того, що обвинувачені можуть вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вказує, що застосування іншого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні не є можливим.

Обвинувачені та їх захисник заперечували, щодо клопотання прокурора про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник заявив клопотання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що обвинувачені з урахуванням їх віку мають незадоволений стан здоров`я, крім того обвинувачений ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІ групи, а також тим, що прокурор жодним чином не обґрунтував наявність ризиків, на які він посилається в своєму клопотанні.

Вислухавши доводи учасників підготовчого судового засідання, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За приписами статті 2 КПК України основними завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях констатував, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51, від 17 березня 2011 року).

Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldova п. 58).

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше не судимі, мають постійне місце проживання, обвинувачений ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІ групи.

Обґрунтованих даних, які б свідчили про реальні наміри обвинувачених переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілих і свідків, прокурором не доведено.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених обставин, суд вважає, що прокурором в достатній мірі не доведено, що на даний час у кримінальному провадженні існують реальні ризики переховування обвинувачених від суду з метою уникнення відповідальності та незаконного впливу на потерпілих та свідків.

З цих підстав суд вважає за необхідне з метою запобіганню уникнення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від суду обрати щодо них запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з 20:00 години до 08:00 години наступної доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який буде необхідним, достатнім та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

За таких обставин, клопотання прокурора про обрання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає до задоволення , в той же час суд вважає за доцільне задовольнити клопотання захисника ОСОБА_4 та обрати обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

За таких обставин, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 315, 376, 392 КПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про обрання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 20:00 години до 08:00 години наступної доби, строком на 2 (два) місяці, тобто до 11.09.2023 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- не відлучатися з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. з місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 20:00 години до 08:00 години наступної доби, строком на 2 (два) місяці, тобто до 11.09.2023 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- не відлучатися з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. з місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу суду;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Негайно звільнити обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинувачених, які перебувають під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них обов`язків.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинувачених.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Києво-Святошинську окружну прокуратуру Київської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1