справа № 208/7135/23
№ провадження 1-кп/208/478/23
ВИРОК

Іменем України

03 серпня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

при судовому розгляді у спрощеному провадженні, без проведення судового засідання, розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000220 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, не заміжньої, на утриманні має малолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз вироком Магадалинівського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2022 року за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, відбуває покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія № (34)»

яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Приблизно о 01.30 годині 07.07.2023 року, ОСОБА_5 разом зі своєю донькою малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилася у кімнаті № 6 будинку дитини при ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Михайла Грушевського 214.

Малолітня дитина ОСОБА_7 тривалий час плакала, і у ОСОБА_5 раптово виник прямий протиправний умисел, спрямований на спричинення донці будь-яких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи зазначений умисел, усвідомлюючи, що нанесення будь-якого удару в область обличчя дитини може спричинити їй тілесні ушкодження, ОСОБА_5 , знаходячись поряд з донькою, яка в цей час сидячи знаходилася у дитячому ліжку, нанесла їй кулаком правої руки один удар в праву частину обличчя, після чого взяла дитину з ліжка, присівши посадила малолітню ОСОБА_7 собі на коліна спиною до себе, та нанесла один удар кулаком правої руки по її спині, та один удар кулаком правої руки в праву частину обличчя малолітньої дитини.

Внаслідок зазначених протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілій - малолітній ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця у правій щічній ділянці, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминучі наслідки.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 125 ч.1 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувальний акт, у відповідності до ст. 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно зазначеної норми КПК, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Підозрюваному, потерпілому роз`яснюється зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані:

- письмова заява підозрюваної, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового засідання;

- письмова заява представника малолітньої потерпілої, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового засідання;

- матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Статтею 381 КПК України встановлено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень ст. ст. 381-382 КПК України.

Статтею 382 КПК України передбачено, що у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає, що вина ОСОБА_5 при судовому розгляді встановлена та підтверджена, а її умисні дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , суд вважає визнання своєї вини та щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою обвинувачена перебуває в сімейних відносинах.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше судима, вину визнала, посередньо характеризується за місцем відбування покарання, враховує обставини що пом`якшують та обтяжують покарання

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення їй покарання у виді штрафу.

ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34) Початок строку відбуття покарання є 20.07.2022 року, кінець строку відбуття покарання 20.08.2023 року. На день розгляду справи невідбута ОСОБА_8 частина покарання становить 17 днів.

Відповідно до ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Статтею 72 КК України встановлено, що основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

У системі судів загальної юрисдикції судова практика вищих судових інстанцій виступає орієнтиром як для нижчих судів, так і для інших правозастосовних органів. Згідно зі ст. 36 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд України забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Рішенням у справі № 359/4720/20 від 09.08.2022 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду висловив правову позицію, згідно якої у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За правилами ч. 3 ст. 72 КК основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому положення ч. 3 ст. 72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень ст. 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. Водночас ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2020 р. у справі № 686/3226/20.

На думку суду, призначення обвинуваченій остаточної міри покарання у відповідності до положень ст. ст. 71, 72 КК України є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненням нового кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання в виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 гривень на користь держави.

За сукупністю вироків, до покарання призначеного за теперішнім вироком, відповідно до ст. 71 ч.1, 4, 72 ч.3 КК України приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2022 року, остаточно призначивши ОСОБА_5 покарання у виді 17 днів позбавлення волі зі штрафом в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 гривень на користь держави.

Покарання у виді позбавлення волі та штрафу, остаточно призначені ОСОБА_5 за сукупністю вироків, виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженої ОСОБА_5 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1