Провадження № 1-кп/750/577/23
У Х В А Л А

27 липня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

представника потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011880 від 21.12.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, в порядку п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття об`єднаних кримінальних проваджень в порядку п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, в якому прокурор просить закрити кримінальне провадження, внесене 21.12.2016 року до ЄРДР за № 0011880 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, до початку судового розгляду подав заяву, в якій, зокрема, просив розглянути клопотання про закриття кримінального провадження, яке підтримав та просив задовольнити, без його участі у зв`язку із зайнятістю.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотання про відкладення судового розгляду від нього не надходило. До початку судового розгляду потерпілий подав письмові заперечення проти клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, в яких просив провести судовий розгляд клопотання прокурора та його заперечень без його участі та просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, вважав вказане клопотання прокурора передчасним, незаконним та юридично нікчемним.

В судовому засіданні представник потерпілого заперечував проти задоволення клопотання прокурора про закриття вказаного вище кримінального провадження, підтримав позицію потерпілого, викладену в його письмових запереченнях з цього приводу.

Заслухавши представника потерпілого, дослідивши подане клопотання, заперечення потерпілого із додатками та матеріали досудового розслідування, які надійшли разом із клопотанням прокурора про закриття кримінального провадження, суд, вирішуючи клопотання, приходить до наступного висновку з такого.

З клопотання прокурора та матеріалів кримінального провадження, встановлено, що здійснюється досудове розслідування за фактом заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 31.05.2015, 03.06.2015 та 05.09.2017. Зазначене не заперечується потерпілим в його письмових запереченнях.

Відомості про вчинені кримінальні правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2016 за №0011880, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено наступне. Як показав потерпілий, 18.01.2017 під час допиту, 31.05.2015 ОСОБА_6 наніс йому близько трьох ударів руками в область шийного відділу хребта, ОСОБА_7 завдав одного удару в живіт, а ОСОБА_8 заподіяв удари в голову. Крім того, у ході чергового конфлікту 03.06.2015 ОСОБА_6 два рази вдарив ОСОБА_5 руками в область шийного відділу хребта з тилу, ОСОБА_9 наніс удари в голову, а ОСОБА_10 завдав одного удару в живіт. При цьому, потерпілий в ході допиту підтвердив, що за фактами заподіяння йому ОСОБА_11 31.05.2015 та 03.06.2015 вказаних травмуючих впливів наявне інше кримінальне провадження, яке перебуває на розгляді суду.

Також, в межах даного об`єднаного кримінального провадження здійснюється досудове розслідування за заявою ОСОБА_5 від 08.09.2017 за фактом заподіяння йому ОСОБА_12 перелому ребер. Так, у ході допиту від 07.11.2017 щодо даної події потерпілий показав, що 05.09.2017 ОСОБА_6 несподівано наніс йому удари в тулуб і втік.

З метою встановлення факту наявності та ступеня тяжкості отриманих ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у кримінальному провадженні проведено комісійні судово-медичні експертизи. Так, щодо тілесних ушкоджень, спричинених 31.05.2015, згідно висновку експертів №18 від 10.03.2017 щодо тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим 31.05.2015, за результатами дослідження не встановлено достатніх медичних даних, які б дали змогу членам комісії остаточно підтвердити або скасувати наявність у останнього післятравматичної нестабільності в сегментах С4-С5 та С5-С6 шийного відділу хребта, що змушує членів судово-медичної експертної комісії утриматися від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень буде можливим лише після проведення ОСОБА_5 . MPT-дослідження шийного відділу хребта та надання оригіналу знімку та його описання.

Про необхідність проходження вказаного дослідження з метою призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи потерпілому повідомлялося тричі. Однак, необхідні матеріали останнім надані не були, у зв`язку з чим постановою від 10.12.2018 повторну комісійну судово-медичну експертизу призначено за їх відсутності.

Результати повторної експертизи відображено у висновку №2 від 11.01.2019 (далі - висновок СМЕ №2), відповідно до якого, аналогічно, не встановлено достатніх медичних даних, які б дали змогу членам комісії остаточно підтвердити або скасувати наявність у останнього післятравматичної нестабільності в сегментах С4-С5 та С5-С6 шийного відділу хребта. Вказане змушує членів судово-медичної експертної комісії утриматися від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. У даному випадку визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень буде можливим лише після проведення ОСОБА_5 МРТ- дослідження шийного відділу хребта та надання оригіналу знімку та його описання.

У той же час, згідно висновку СМЕ №2 у ОСОБА_5 виявлено закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, яка за давністю утворення може відповідати 31.05.2015 і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При цьому, вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29.08.2017, який в даній частині залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29.03.2019, ОСОБА_13 визнано винним за пред`явленим обвинуваченням у нанесенні, зокрема, 31.05.2015 не менше одного удару рукою в ділянку голови ОСОБА_5 , у результаті чого останньому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, за заподіяння ОСОБА_5 31.05.2015 тілесних ушкоджень в область голови, встановлених висновком СМЕ №2, тобто за тим самим обвинуваченням, уже засуджено ОСОБА_14 , що унеможливлює притягнення до кримінальної відповідальності за даним фактом інших осіб.

Інших тілесних ушкоджень, які могли бути отримані потерпілим 31.05.2015, за результатами комісійної судово-медичної експертизи не виявлено.

Більш того, згідно висновку СМЕ №2, при проведенні комісійної судово-медичної експертизи об`єктивних даних про наявність тілесних ушкоджень в ділянках шийного відділу хребта або живота ОСОБА_5 , про заподіяння ударів у які стверджує останній в ході допиту від 18.01.2017, взагалі не встановлено.

Допитаний як свідок 24.02.2017 ОСОБА_6 від дачі показань відмовився на підставі та в порядку ст. 63 Конституції України.

Таким чином, повідомлені потерпілим обставини в частині протиправних дій ОСОБА_15 та ОСОБА_16 31.05.2015 виключаються з огляду на відсутність у ОСОБА_5 відповідних тілесних ушкоджень.

Стосовно тілесних ушкоджень, спричинених 03.06.2015, висновком СМЕ №2 згідно наданих медичних документів встановлено наявність у ОСОБА_5 закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку як наслідку травми 03.06.2015.

Разом з тим, вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29.08.2017, який в даній частині також залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29.03.2019, ОСОБА_13 визнано винним за пред`явленим обвинуваченням у нанесенні, зокрема, 03.06.2015 не менше одного удару рукою в ділянку голови ОСОБА_5 , у результаті чого останньому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, за заподіяння ОСОБА_5 03.06.2015 тілесних ушкоджень в область голови, встановлених висновком СМЕ №2, тобто за тим самим обвинуваченням, уже засуджено ОСОБА_14 , що, аналогічно, унеможливлює притягнення до кримінальної відповідальності за даним фактом інших осіб. Інших тілесних ушкоджень, які могли бути отримані потерпілим 03.06.2015, за результатами комісійної судово-медичної експертизи не виявлено.

Більш того, згідно висновку СМЕ №2 при проведенні комісійної судово-медичної експертизи об`єктивних даних про наявність тілесних ушкоджень в ділянках шийного відділу хребта або живота ОСОБА_5 , про заподіяння ударів у які стверджує останній в ході допиту від 18.01.2017, не встановлено.

Допитаний, як свідок, 24.02.2017 ОСОБА_6 від дачі показань відмовився на підставі та в порядку ст. 63 Конституції України..

Таким чином, повідомлені потерпілим обставини в частині протиправних дій ОСОБА_15 та ОСОБА_16 03.06.2015 також виключаються з огляду на відсутність у ОСОБА_5 відповідних тілесних ушкоджень.

Стосовно тілесних ушкоджень, спричинених 05.09.2015р. Крім вказаних вище тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, у тому числі як наслідку травми, що відповідають датам 31.05.2015 та 03.06.2015, у ОСОБА_5 згідно висновку СМЕ №2 виявлено виключно садно лівої гомілки та синець правого стегна. Комісія експертів не виключає, що вказані тілесні ушкодження могли утворитися 05.09.2017. Садно лівої гомілки та синець правого стегна як у сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При цьому, виходячи з кількості ушкоджень, їх характеру і розташування, можна припустити, що ОСОБА_5 піддавався впливу як мінімум однієї травмуючої дії в ділянку лівої гомілки та як мінімум однієї травмуючої дії в ділянку правого стегна (висновок СМЕ №2). Однак, про заподіяння ударів в область нижніх кінцівок потерпілий жодного разу не повідомляв. Більш того, в ході свого допиту 07.11.2017 ОСОБА_5 повідомив, що від заподіяних 05.09.2017 ОСОБА_12 ударів він встояв на ногах і не падав, тобто отримання таких тілесних ушкоджень в результаті подій, похідних від протиправного діяння ОСОБА_15 , також виключається.

Викладені обставини дають достатні підстави для висновку про відсутність причинно-наслідкового взаємозв`язку виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді садна лівої гомілки та синця правого стегна з протиправними діями ОСОБА_15 , 05.09.2017, про які повідомляв потерпілий.

Щодо заподіяння потерпілому 05.09.2017 перелому ребра, який становив безпосередній предмет досудового розслідування кримінального провадження в даній частині, комісія експертів, згідно консультативного заключення Головного позаштатного спеціаліста з рентгенології ОСОБА_17 від 09.01.2019 щодо відсутності даних про наявність порушення цілісності ребер на відповідних рентгенологічних знімках, прийшла до висновку, що перелом 10 ребра зліва об`єктивними даними не підтверджений.

Висновком СМЕ №2 не виявлено об`єктивних даних про наявність будь-яких ушкоджень в ділянці ребер у ОСОБА_5 .

Таким чином, повідомлені потерпілим обставини в частині протиправних дій ОСОБА_15 05.09.2017 виключаються з огляду на відсутність у ОСОБА_5 відповідних тілесних ушкоджень.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 01.05.2023 постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 23.03.2023 у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, існуванням вироку по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, скасовано, що, у свою чергу, обумовило необхідність скасування прокурором постанови дізнавача про закриття кримінального провадження в частині від 17.03.2023.

Підстави прийняття вказаного рішення слідчого судді полягають у ненаданні при закритті кримінального провадження за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, оцінки відповідним діянням за ознаками ст. 126 КК України, обґрунтованій необхідності призначення чергової повторної судово-медичної експертизи, відсутності в матеріалах кримінального провадження вироку Новозаводського районного суду від 29.08.2017 у справі №751/9462/16-к щодо ОСОБА_13 .

При цьому, у ході подальшого досудового розслідування дізнавачем на адресу ОСОБА_5 скеровано повідомлення про необхідність надання останнім медичної документації, без якої проведення чергової повторної судово-медичної експертизи є неможливим. Згідно матеріалів кримінального провадження відповідні документи перебувають саме у потерпілого. Однак відповідний рекомендований лист з повідомленням про вручення останнім навіть не був отриманий (а. п. 334-339).

Згідно письмових заперечень потерпілого, він на правах пацієнта не погодився з рекомендаціями лікарів КЗ «ЧОБ СМЕ» ЧОР щодо проходження МРТ, і зробив рентген та 3 штуки комп`ютерної томографії, та вважає, що цим все довів на свою користь.

У відповідності до рішень Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Однак усупереч наведених положень, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються як джерело права, саме поведінка потерпілого унеможливлювала проведення чергової повторної судово-медичної експертизи в установі іншого регіону.

Належним чином завірена копія вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.08.2017 у справі №751/9462/16-к до матеріалів кримінального провадження долучена. Стосовно надання правової оцінки повідомленим потерпілим обставинам в контексті ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 КК України, у клопотання зазначено про те, що показання потерпілого ОСОБА_5 щодо нанесення йому ударів 31.05.2015, 03.06.2015 та 05.09.2017 досудове розслідування сприймає критично, так як, зокрема, твердження останнього щодо заподіяння йому 05.09.2017 перелому ребер, повністю спростовано висновком СМЕ №2, згідно якого об`єктивних даних про наявність будь-яких ушкоджень в ділянці ребер ОСОБА_5 не виявлено. Аналогічним чином показання потерпілого щодо заподіяння йому ударів в область шийного відділу хребта, голови та живота суперечать висновку СМЕ №2 у відповідній частині, так як за результатами дослідження об`єктивних даних про наявність тілесних ушкоджень у вказаних ділянках не встановлено.

Свідками подій, про які вказує потерпілий також були ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , котрі є матір`ю, сестрою та дружиною ОСОБА_5 , тобто близькими родичами та членами сім`ї в розумінні абз. 2 ч. 1 ст. 3 КПК України.

При цьому, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в ході усної розмови повідомили, що відмовляються підписувати будь-які документи працівникам поліції.

Допитана у якості свідка 30.03.2017 ОСОБА_18 у цілому підтвердила повідомлені ОСОБА_5 обставини, однак від участі в одночасних допитах та слідчих експериментах одразу ж відмовилася «у зв`язку з протипоказаннями психоемоційних навантажень». Виходячи з викладеного, перевірка показань свідка, необхідність якої обумовлена обґрунтованими сумнівами в їх достовірності з огляду на висновок СМЕ №2, не є можливою. Допитаний у якості свідка 24.02.2017 ОСОБА_6 від дачі показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Отримати пояснення ОСОБА_16 та ОСОБА_21 не вдалося з огляду на відсутність відомостей щодо місця перебування останніх. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлена.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст.12 КК України (в редакціях від 21.05.2015 та від 03.09.2017, які діяли на час вчинення кримінальних правопорушень) діяння, передбачені ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, визначаються як злочини невеликої тяжкості, за які передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, а саме, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакціях від 21.05.2015 та від 03.09.2017), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два років - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Аналогічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, встановлено і виходячи зі змісту відповідних положень ч. 2 ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції, чинній на даний час.

Зазначений строк у даному об`єднаному кримінальному провадженні повністю сплив 05.09.2019, що згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

Згідно п.1-1 ч.2, абз. 4 ч.4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч.1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Таким чином, зважаючи на наведене вище, приймаючи до уваги, що повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні жодній особі не здійснювалося, фактично не встановлено осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.125, 126 КК України, а також з урахуванням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення даних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.49 КК України станом на 01.06.2023 вже закінчилися, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та наявність підстави для закриття кримінального провадження.

Враховуючи вище викладене, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 49 КК України, ст.284 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про закриття об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011880 від 21.12.2016, за фактами заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 31.05.2015р., 03.06.2015р. та 05.09.2027р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0011880 від 21.12.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України - закрити на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальні правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1