1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2419/23 1-кс/335/1028/2023
14 квітня 2023 року м. Запоріжжя
У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що у громадян України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у невстановлених досудовим розслідуванням місці та часі, але не пізніше січня 2023, виник злочинний умисел на отримання прибутку від чоловіків призовного віку, шляхом організації незаконного їх переправлення через державний кордон України, шляхом виготовлення офіційних документів, які містять завідомо неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України, тим самим, здійснити організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України. Усвідомлюючи складність вчинення вказаних злочинних дій, направлених на незаконне переправлення громадян України через державний кордон, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою, послідовно у різний період часу, але не пізніше січня 2023, перебуваючи у м. Запоріжжі, вступили у змову та залучили до протиправної діяльності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інші невстановлені у ході досудового розслідування особи, з метою, згідно відведених їм ролей разом або у визначеному складі, здійснювали наступні злочинні дії: підшукували осіб з числа громадян України чоловічої статі призовного віку, які виявили бажання незаконно перетнути державний кордон України; отримували від зазначених осіб та розподіляли між членами групи грошові кошти за виготовлення фіктивних документів для безперешкодного перетину державного кордону України; виготовляли бланки встановленого зразка військово-лікарської комісії, тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та інших з відповідними відтисками печаток; вносили у вищевказані бланки завідомо неправдиві відомості про проходження медичного огляду, діагноз, непридатність до проходження військової служби та виключення з військового обліку вказаних громадян України призовного віку; вносили завідомо неправдиві відомості про проходження медичного огляду, діагноз, непридатність до проходження військової служби; передавали вказані документи, що містять завідомо неправдиві відомості, особам, які планували незаконно перетнути державний кордон України. У свою чергу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконуючи свої ролі, керували діями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших невстановлених у ході досудового розслідування осіб, а саме, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, виготовляли документи, в які вносились завідомо неправдиві відомості та надавали право безперешкодного перетину державного кордону. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 переслідуючи корисливі мотиви, у невстановлений досудовим розслідуванням час ті місці, але не пізніше 12.01.2023, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, за попередньою змовою групою осіб, за грошову винагороду у розмірі близько 100 000 гривень, виготовили документи, в які внесли завідомо неправдиві відомості, які надають право безперешкодного перетину державного кордону на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: довідку військово-лікарської комісії № КР71/190 від 15.12.2022, видану нібито ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до якої ОСОБА_8 є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 12.01.2023 року ОСОБА_8 перетнув державний кордон України, а саме здійснив виїзд з України до Словаччини через пункт пропуску «Ужгород», використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 . ОСОБА_4 за згодою з ОСОБА_5 здійснював координацію дій між співучасниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , безпосередньо організовував виготовлення необхідних для безперешкодного виїзду за кордон підроблених документів, штампів, печаток тощо та займався пошуком бажаючих виїхати за кордон, з метою отримання грошової винагороди. ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_4 займався безпосередньо виготовленням необхідних для безперешкодного виїзду за кордон підроблених документів. У свою чергу ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_4 займався безпосередньо виготовленням необхідних печаток та штампів для подальшої підробки документів, необхідних для безперешкодного виїзду за кордон. 05 квітня 2023 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2023, у період часу з 09:32 год. до 11:07 год. було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено: паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_3 ; банківську картку «А-Банк» НОМЕР_4 ; банківську картку «Пумб» НОМЕР_5 ; блокнот в обкладинці коричневого кольору з чорновими записами. Постановою слідчого від 06.04.2023 майно, вилучене 05.04.2023 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
З метою збереження речових доказів та з метою доведення обставин, що мають доказове значення і підлягає доказуванню у ході досудового розслідування, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Слідчий клопотання підтримав, про що надав відповідну заяву.
Представник власника майна - адвокат ОСОБА_10 у судове засідання надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просить у задоволенні клопотання про накладення арешту відмовити.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
05.04.2023 у період з 09:32 год. до 11:07 год. у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено зазначені у клопотанні речі (паспортний документ, банківські картки, блокнот).
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Разом з цим, звернувшись на виконання вимог статті 170 КПК України, після вилучення вказаного майна з клопотанням про його арешт, слідчий, обмежившись загальним посиланням на норми КПК України, не навів жодної правової підстави для арешту вказаного у клопотанні майна, не вмотивував приводів припускати, що невжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до настання негативних наслідків.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що до клопотання про арешт майна слідчим не долучено жодних доказів та слідчим у судовому засіданні не наведено жодних аргументованих доводів, що дозволяли б слідчому судді встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також того, що у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є виправдана необхідність.
Згідно зі статтею 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Враховуючи викладені обставини, а також те, що органом досудового розслідування, не доведено той факт, що речі, які вилучені 05.04.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , стосується обставин, а також те, що вони мають відношення до обставин, які підлягають дослідженню у відповідному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 та ч. 3 ст. 173 КПК України, є підставою для повернення тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Негайно повернути вилучені під час проведення обшуку 05 квітня 2023 за адресою: АДРЕСА_1 , речі, а саме: паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_3 ; банківську картку «А-Банк» НОМЕР_4 ; банківську картку «Пумб» НОМЕР_5 ; блокнот в обкладинці коричневого кольору з чорновими записами - ОСОБА_9 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1