КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 03 липня 2023 року апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2023 року, відносно

ОСОБА_6 , ( ОСОБА_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Могильов Республіки Білорусь, білоруса, громадянина Республіки Білорусь, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України,

за участі: прокурора захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , (ОСОБА_6).

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 , (ОСОБА_6), громадянина Республіки Білорусь, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, через істотні порушення вимог кримінально процесуального закону та невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження.

Прокурор зазначає, що згідно підтверджених даних, ОСОБА_6 14 травня 2022 року перетнув кордон України в пункті перетину Мамалига (731100) до Республіки Молдова за кермом автомобіля «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_1 та на протязі усього часу на територію України не повернувся, вказане підтверджується відомостями з Бази даних «АРКАН».

06 вересня 2022 року ОСОБА_6 оголошено у розшук (заведено ОРС «Розшук» №12р/40), з огляду на те, що прийнятими заходами забезпечити явку підозрюваного ОСОБА_6 до службової особи для проведення слідчих та процесуальних дій, а також встановити його місце знаходження не надалося можливим.

Окрім того, зважаючи на отриманні відомості стосовно перетину кордону підозрюваним ОСОБА_6 , який жодних відомостей про зміну свого місця проживання ні слідчому ні прокурору не надав, а також те, що він на зв`язок з органом, досудового розслідування та захисником ОСОБА_10 не виходив, достовірно не відомо на території якої держави він перебуває, 06 вересня 2022 року ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Зауважує, що прокурором підтверджено, факт умисного ухилення підозрюваним ОСОБА_6 від органу досудового розслідування, оскільки він будучи громадянином Республіки Білорусь, в період військового стану в Україні вивіз за межі держави своїх родичів та 14 травня 2022 року особисто перетнув кордон з територією Республіки Молдова і у подальшому на територію України не повертався.

Також, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також може перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином.

На думку прокурора, слідчим суддею не враховано тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та перебування його у міжнародному розшуку.

З матеріалів судового провадження убачається, що Управлінням розслідування особливо тяжких злочинів ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 07 вересня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000882 (матеріали, якого виділено в окреме провадження з матеріалів досудового розслідування № 0000014 від 13.01.2020), за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України.

25 травня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

25 травня 2021 року слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовлено та до нього застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, строком до 25 жовтня 2021 року.

20 жовтня 2021 року слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 , строком до 18 грудня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року продовжено строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , строком до 13 лютого 2022 року.

09 лютого 2022 року слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 змінено запобіжний захід на особисте зобов`язання, у зв`язку із тим, що 6-місячний строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився.

30 травня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у зв`язку із тим, що він переховувався від органу досудового розслідування, за викликами не з`являвся, та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 321 КК України у спосіб, передбачений КПК України, та вручено його захиснику ОСОБА_10 особисто під підпис.

Слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва строк досудовогорозслідування у кримінальному провадженні № 0000014 продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 18.06.2022.

30 травня 2022 року за дорученням прокурора, стороні захисту у кримінальному провадженні № 0000014 від 13.01.2020 повідомлено про завершення досудового розслідування.

06 вересня 2022 року ОСОБА_6 оголошено у розшук (заведено ОРС «Розшук» №12р/40), оскільки прийнятими заходами забезпечити явку підозрюваного до службової особи для проведення слідчих та процесуальних дій, а також встановити його місце знаходження не надалося можливим.

06 вересня 2022 року ОСОБА_6 оголошений у міжнародний розшук.

07 вересня 2022 року матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України виділено в окреме провадження за № 0000882.

В цей же день, досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_6

14 травня 2022 року о 08 год. 07 хв. ОСОБА_6 перетнув кордон України в пункті перетину Мамалига (731100) до Республіки Молдова за кермом автомобіля «ВМW» реєстраційний номер НОМЕР_2 та на територію України не повернувся.

12 червня 2023 рокустарший слідчий в особливо важливих справах 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу, положення ч. 2 ст. 177 КПК України передбачають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Системний аналіз викладених положень кримінального процесуального закону дає підстави дійти висновку про те, що застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження як запобіжних заходів, в тому числі, тримання під вартою, можливо лише щодо особи, яка має статус підозрюваного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 у кримінальному провадженні набув статусу підозрюваної особи відповідно до вимог ст.ст. 276-279 КПК України, зокрема, складене 30 травня 2022 року письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру, враховуючи неможливість його вручення особисто підозрюваному ОСОБА_6 надіслано в електронному вигляді на номер телефону, яким користується ОСОБА_6 в месенджері «Telegram», а також вручено його захиснику ОСОБА_10 (а.с. 116), тобто органом досудового розслідування вжито всі можливі та достатні заходи для повідомлення особи про підозру.

Факт обізнаності ОСОБА_6 про підозру у вчиненні інкримінованих йому злочинів та набуття ним статусу підозрюваного додатково підтверджується рапортом складеного старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 , з якого убачається, що ОСОБА_6 у ході бесіди за допомогою засобів зв`язку вказав, що знаходиться за межами України та можливості з`явитися у нього не має. Крім того, підозрюваний засвідчив факт отримання копії повідомлення про зміну підозри та повідомлення про нову підозру через засоби зв`язку - месенджер «Telegram» (а.с. 117-118).

Висновок слідчого судді про те, що матеріалами провадження не доведено факт оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук, колегія суддів вважає таким, що не відповідає фактичним обставинам провадження, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного, про що виносить відповідна постанова.

Отже, чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа оголошена в розшук, однак регламентує, що про оголошення розшуку має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України).

Факт перебування ОСОБА_6 у міжнародному розшуку був предметом судового контролю під час вирішення питання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу, у ході якого вивчено долучені прокурором підтверджуючі зазначеним обставинам документи, у тому числі, постанову слідчого від 06 вересня 2022 року про оголошення у міжнародний розшук ОСОБА_6 .

У даному конкретному випадку, колегія суддів вбачає наявність підтвердження міжнародного розшуку в розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Також, колегія суддів існування підстав, передбачених ст. 177 КПК України для обрання стосовно ОСОБА_6 заочної міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» висловив позицію, згідно якого наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитись відповідними доказами.

На переконання колегії суддів, в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування доведено існування ризику можливого переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, який обумовлений тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів.

На переконання колегії суддів, в даному випадку тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів сама по собі може бути достатнім мотивом для здійснення дій, направлених на переховування підозрюваного від органів досудового розслідування й суду та зазначена позиція апеляційного суду кореспондується із практикою ЄСПЛ, який в рішенні «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, в п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») ЄСПЛ зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Підтвердженням факту свідомого переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду слугує те, що він, достовірно знаючи про факт досудового розслідування кримінального провадження № 0000014 та про те, що він є його фігурантом, на теперішній час до органу досудового розслідування не з`явився.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування, на виконання вимог ст. 194 та ч. 6 ст. 193 КПК України, доведено у сукупності факт набуття ОСОБА_6 у встановленому законом порядку статусу підозрюваної особи у кримінальному провадженні № 0000014, обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України, оголошення його у міжнародний розшук відповідно до вимог закону, а також наявність в зазначеному провадженні ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, внаслідок чого існують всі законодавчі підстави для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, якого буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання наявному вище ризику.

Відтак, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки її висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, не підтверджуються доказами, дослідженими під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Водночас, в зазначеному аспекті колегія суддів вважає за необхідне звернути особливу увагу на той факт, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що в даному випадку така ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи як на території України, так і за її межами, здійснюється доставка особи до місця кримінального провадження, а також ухвалюється рішення про застосування запобіжного заходу або екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 183, 184, 193, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , (ОСОБА_6), - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , (ОСОБА_6).

Обрати ОСОБА_6 , (ОСОБА_6) запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний 759/10627/23

Справа № 11сс/824/4033/2023 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Категорія ст.183 КПК Доповідач ОСОБА_16