ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/9307/23

Провадження № 1-кп/522/2122/23

12 червня 2023 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000049, відомості про яке внесено 21.02.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на своєму утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, стрільця 1 відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України -

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022р. за № 6 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 1 відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти цієї ж військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України № 2102-ІХ Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в Україні.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, з 31 травня 2022 року військовослужбовець ОСОБА_5 перебував на лікуванні у медичних закладах за місцем проживання. Після проходження лікування та військово-лікарської комісії солдат ОСОБА_5 перебував на реабілітації, а в подальшому у відпустці за станом здоров`я.

Після закінчення лікування, реабілітації та відпустки за станом здоров`я, 20 грудня 2022 року солдат ОСОБА_5 отримав усний наказ від безпосереднього командира - командира 3 стрілецького взводу 3 стрілецької рота військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_7 про необхідність прибуття до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 у строк до 23 грудня 2022 року. Ці вимоги були доведені та достовірно відомі солдату ОСОБА_5 .

Проте, солдат ОСОБА_5 вирішив тимчасово ухилитись від військової служби, мотивуючи свої дії особистими обставинами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Реалізуючи свій умисел, солдат ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, в порушення статутних вимог, будучи зобов`язаним 23 грудня 2022 року прибути до базового табору військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до базового табору цієї ж частини, який на той час дислокувався у АДРЕСА_2 .

В період з 23 грудня 2022 року по 10 лютого 2023 року солдат ОСОБА_5 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, солдат ОСОБА_5 документів, підтверджуючих поважність та законність відсутності на військової службі, до військової частини не надавав.

В подальшому, 10 лютого 2023 року солдат ОСОБА_5 прибув до базового табору військової частини НОМЕР_1 , який на той час дислокувався у АДРЕСА_2 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у нез`явленні військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно він, в період з 23 грудня 2022 року по 10 лютого 2023р., будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно з відпустки через наявні сімейні обставини, про щзо дуже жалкує. У скоєному щиро покаявся, просив суд суворо його не карати. оскільки зробив для себе належні висновки і має намір продовжувати військову службу в лавах ЗСУ.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і ОСОБА_5 винуватий у його вчиненні, так як він, будучи військовослужбовем (крім строкової служби) не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах воєнного стану.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до положень ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Крім того, командир військової частини, полковник ОСОБА_8 зазачив у листі від 31.05.2023 року про те, що просить клопотати перед судом прокурора про призначення солдату ОСОБА_5 покарання, не пов`язанного із позбавленням волі.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до положень ст.65КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який одружений, має на своєму утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем, характеризується за місцем служби посередньо, має постійне місце мешкання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, у зв`язку із чим суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах строку, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, України, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, без відбування реального покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку, не вчинить нового злочину, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним, у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000049 - не обирався.

Речові докази та витрати на залучення експертів для проведення експертиз у кримінальному провадженні №0000049відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст. ст.8, 9, 368,370- 374,394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від реального відбуття призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

12.06.2023