Єдиний унікальний номер судової справи 201/8909/20
Номер провадження 1-кп/201/260/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах кримінального провадження, відомості про яке 14 березня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000611 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Донецької області, м. Єнакієво, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3, 5 ст. 27, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000611 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3, 5 ст. 27 п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 подано письмові клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах вказаного кримінального провадження, строком на 60 діб.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. 1, п. 5, п. 6, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, або у вигляді довічного позбавлення волі, а тому продовжують існувати враховані при обранні та подальшому продовженні останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_6 може переховуватись від суду, на підтвердження чого вказують такі обставини, як суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчинення інкримінованого злочину, а також може незаконно впливати на свідків, які не допитані в суді, з метою їх відмови від надання свідчень або зміни свідчень останніми.

При цьому, прокурор ОСОБА_5 у клопотанні зазначив, що наведені ризики, не зменшилися та продовжують існувати дотепер, а тому застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_6 є недоцільним і не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Просив продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого на 60 днів.

Окрім того, в обґрунтування доводів клопотання прокурор ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. 1, п. 5, п. 6, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, або у вигляді довічного позбавлення волі, а тому продовжують існувати враховані при обранні та подальшому продовженні останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_7 може переховуватись від суду, на підтвердження чого вказують такі обставини, як суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчинення інкримінованого злочину, а також може незаконно впливати на свідків, які не допитані в суді, з метою їх відмови від надання свідчень або зміни свідчень останніми.

При цьому, прокурор ОСОБА_5 у своєму клопотанні зазначив, що наведені ним ризики, не зменшилися та продовжують існувати дотепер, а тому застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_7 є недоцільним і не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Просив продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав подані ним клопотання, а також зазначив, що підтвердженням наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є те, що свідки сторони захисту ще не допитані в суді, а тому обвинувачені можуть незаконно впливати на них. Також, прокурор зауважив на тому, що на даний час не допитаний потерпілий ОСОБА_10 , що вказує на існування ризику можливого впливу на останнього з боку обвинувачених.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти продовження його підзахисному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, подав письмове заперечення на клопотання прокурора, в якому зазначив, що ризики прокурором належним чином не обґрунтовані, доводи, вказані в обвинувальному акті про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення є сумнівними, за своїм характером є припущеннями і по суті базуються на показаннях лише однієї особи ОСОБА_11 , які слідством перевірені не були, та які останній спростував під час його допиту в суді. Зазначив, що стороною обвинувачення безпідставно були змінені анкетні дані та зовнішність свідків, які були допитані судом. Показання свідків та потерпілого жодним чином не вказують на причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину.

Разом з тим, захисник ОСОБА_8 зауважив на тому, що його підзахисний ОСОБА_6 вже майже 3 роки перебуває під вартою в межах даного кримінального провадження, що є досить тривалим терміном, ще й з огляду на те, що ОСОБА_6 є не молодою людиною, має ряд тяжких хронічних захворювань, потребує відповідного обстеження та належного лікування, яке в умовах ДУ «ДУВП № 4» є неможливим.

Також посилався на те, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, зокрема, ОСОБА_6 одружений. Також зазначив, що обвинувачений не має наміру переховуватись від суду. З урахуванням наведених ним доводів, вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити його підзахисному ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання, а у разі, якщо суд дійде до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, просив застосувати альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_8 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні повністю підтримав правову позицію адвоката ОСОБА_8 , просив врахувати те, що його підзахисний ОСОБА_7 досить тривалий час перебуває під вартою в межах даного кримінального провадження, прокурором кожного разу подається клопотання про продовження його підзахисному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою однакового змісту. З урахуванням наведених ним доводів, вважав за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити його підзахисному ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_9 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, під час досудового розслідування даного кримінального провадження на підставі ухвал слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, строк якого в подальшому був неодноразово продовжений ухвалами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2021 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосований під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений строком на 60 днів, до 06 березня 2021 року включно, який в подальшому був неодноразово продовжений.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що врахований при обранні та подальшому продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився і продовжує існувати, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років.

Поряд із цим, колегією суддів приймається до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення з корисливих мотивів, направленого проти життя осіб та вчиненого способом небезпечним для життя багатьох осіб, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду.

Водночас, колегією суддів враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Також, колегія суддів враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Крім того, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

А отже, наведені обставини та дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризику можливих спроб ОСОБА_6 переховуватися від суду, ступень якого є досить високою.

Таким чином, колегія суддів погоджується із заявленим прокурором ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цього ризику доведеним у повній мірі.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що врахований при обранні та подальшому продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився і продовжує існувати, оскільки обвинувачений обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3, 5 ст. 27 п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років.

Поряд із цим, колегією суддів приймається до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення з корисливих мотивів, направленого проти життя осіб та вчиненого способом небезпечним для життя багатьох осіб, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду.

Водночас, колегією суддів враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Також, колегія суддів враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Крім того, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

А отже, наведені обставини та дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризику можливих спроб ОСОБА_7 переховуватися від суду, ступень якого є досить високою.

Таким чином, колегія суддів погоджується із заявленим прокурором ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цього ризику доведеним у повній мірі.

У той же час, колегія суддів вважає необґрунтованим заявлений прокурором у клопотанні ризик можливих спроб обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків з підстав втрати цим ризиком своєї актуальності, оскільки свідки сторони обвинувачення допитані судом, що виключає можливість незаконного впливу обвинувачених на вказаних осіб.

Більш того, доводи сторони обвинувачення про можливість впливу обвинувачених на свідків сторони захисту, колегія суддів вважає хибними та такими, що не заслуговують на увагу, адже свідки були заявлені захисниками обвинувачених в інтересах обвинувачених.

Оцінюючи твердження захисника ОСОБА_8 про відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, у тому числі, з урахуванням показань свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні повідомив про те, що під час проведення досудового розслідування обмовив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні замаху на вбивство, а також доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину, колегія суддів, як вже неодноразово зазначалося у попередніх судових рішеннях, вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, адже, відповідно до вимог ст. 368 КПК України питання щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину вирішується судом лише після дослідження всіх наданих сторонами обвинувачення та захисту доказів в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку. При цьому, оцінку наданим доказам стосовно їх належності та допустимості суд також має надати в нарадчій кімнаті.

Окрім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи сторони захисника ОСОБА_8 про наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, зокрема, наявність на утриманні дітей та офіційне працевлаштування до моменту його затримання, з тих підстав, що такі доводи не підтверджені достатніми доказами.

Крім того, колегією суддів не приймаються до уваги доводи захисника ОСОБА_8 про незадовільний стан здоров`я його підзахисного, ненадання йому належної медичної допомоги в умовах ДУВП № 4, оскільки такі доводи повністю спростовуються інформацією, яка надійшла з Філії Державна установа «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби» у Дніпропетровській та Донецькій областях медична частина № 4, відповідно до якої обвинуваченому ОСОБА_6 було проведено повне медичне обстеження, надана відповідна медична допомога та він отримують лікування у повному обсязі.

Щодо посилань захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на те, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою, слід зазначити, що продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

З урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 інкримінованого правопорушення, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими злочину, тяжкості покарання, що загрожує останнім, у разі визнання їх винуватими, колегія суддів приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих по даній справі, тому звільнення з-під варти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суперечитиме завданням визначеним кримінальним законодавством.

Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 11 травня 2023 року, вважає за доцільне продовжити тримання останніх під вартою строком на 60 днів до 09 липня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 199, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 09 липня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою, є 09 липня 2023 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 09 липня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою, є 09 липня 2023 року включно.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 12 годині 45 хвилин 12 травня 2023 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2