Провадження № 1-кс/947/5295/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001103 від 26.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, СУ ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001103 від 26.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, процесуальне керівництво якого здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням було розпочато за наступних обставин: від співробітників УСБУ в Одеській області надійшов рапорт, в якому зазначено, що в процесі виконання завдань із протидії організованим злочинним угрупуванням та враховуючи агресію з боку РФ, отримано інформацію щодо організованої злочинної групи, члени якої користуючись уразливим становищем громадян під час військового стану, здійснюють вимагання грошових коштів із мешканців м. Одеси із застосуванням погроз фізичного насильства.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, достовірно знаючи про військову агресію Збройних Сил Російської Федерації та впровадження на території України військового стану, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_8 від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року №2102-IX, наприкінці липня 2022 року у невстановленому місці, діючи з корисливих мотивів, вступили в злочинну змову, з метою одержання неправомірної вигоди внаслідок вчинення протиправних дій.

Так, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці висловили, за допомогою месенджеру «Телеграм», ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , незаконну вимогу, про передачу їм грошових коштів в сумі 2500 (дві тисячі п?ятсот) доларів США, яка супроводжувалась погрозами заподіяння фізичного насильства та тяжких тілесних ушкоджень, які потерпілий сприймав як реальні.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, 29.07.2022 року близько 16:00 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибули до центрального входу Одеської обласної клінічної лікарні, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26/32, на зустріч з потерпілим ОСОБА_9 .

Знаходячись біля центрального входу Одеської обласної клінічної лікарні, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26/32, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до потерпілого ОСОБА_9 та повідомили у наказовій формі, що йому необхідно підійти до їхнього автомобіля VOLKSWAGEN GOLF з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який був припаркований вздовж дороги, біля входу до вказаної лікарні.

В подальшому, ОСОБА_5 заштовхав потерпілого ОСОБА_9 , проти його волі із застосування фізичного насильства, на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля. Перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , що необхідно негайно надати 1000 (тисячу) дол. США. Крім того, в цей час ОСОБА_6 зі свого телефону зателефонував, через месенджер (відеозв`язок), до невідомого чоловіка та передав телефон потерпілому ОСОБА_9 . У подальшому, раніше не знайомий чоловік повідомив потерпілому, що йому необхідно передати кошти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та виконувати всі їхні вказівки. Вказана розмова супроводжувалась погрозами заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які за вищевикладених обставин потерпілий сприймав як реальні.

З метою залякування потерпілого, ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , задля отримання грошових коштів та доведення до нього реальності своїх погроз, у разі невиконання їхньої незаконної вимоги, наносили руками удари по обличчю ОСОБА_9 , та продовжували погрожувати заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, демонструючи предмет, зовні схожий на ніж, та погрожуючи його застосуванням. Вказані вимоги потерпілий ОСОБА_9 сприймав як реальні.

Однак, потерпілий вказані вимоги виконати в повному обсязі не зміг, та надав ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 лише 3100 (три тисячі сто) гривень (всі грошові кошти, які були при ньому).

Прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси скеровано обвинувальний акт до суду за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

В ході досудового розслідування, в подальшому прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси процесуальним керівником за кримінальним провадженням, винесено постанову про виділення матеріалів з кримінального провадження №0000048 від 26.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України в матеріали кримінального провадженням за №0001103 від 26.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Крім того, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту зафіксовано розмову на той момент невстановленого чоловіка ( ОСОБА_12 ), який координував злочинні дії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стосовно потерпілого ОСОБА_13 та особисто висловлював погрози фізичною розправою останньому у разі не наданням їм грошових коштів.

Також, слідчим було направлено на експертизу аудіо запис проведеної нсрд- контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту для встановлення ідентифікації голосу особи, яка висловлювала погрози потерпілому під час телефонної розмови, відповідно до висновку експерта судової криміналістичної експертизи відео-звукозапису, на записі присутній голос, який може належати ОСОБА_12 .

Відповідно до вищевказаних виділених матеріалів, встановлено, що співробітникам Управління служби безпеки України в Одеській області було надано доручення з метою встановлення повних анкетних даних особи, яка організувала вчинення зазначеного кримінального правопорушення та безпосередньо погрожувала 29.07.2022 року за допомогою відео-зв`язку потерпілому ОСОБА_9 фізичною розправою, встановити коло її зв`язків, спосіб життя та коло спілкування.

У відповідь на доручення, було отримано рапорт, в якому зазначено, що відповідно до проведених заходів, встановлено, що 29.07.2022 року шляхом відео-зв`язку, за допомогою «месенджера» потерпілому ОСОБА_13 погрожував фізичною розправою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який перебував на той час на території пенітенціарної установи «ОСІ-21». Також встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 має кримінальний авторитет, а також статус в кримінальному світі, завдяки якому здійснює умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, сприяє, спонукає, координує та організовує злочинців, серед заарештованих, а також тих, які перебувають на волі на вчинення кримінальних правопорушень.

Також, відповідно до вищевказаного рапорту, серед інших осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення та зберігати за місцем свого мешкання речові докази є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зібраних під час досудового розслідування матеріалів були достатні підстави вважати, що за місцем проживання ОСОБА_14 можуть знаходитися речі та предмети, які зберегли на собі сліди та містять відомості про обставини вчиненого кримінального правопорушення та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, встановлюваних під час кримінального провадження, але неможливо отримати вказані відомості в інший спосіб, крім як шляхом проведення обшуку приміщення квартири АДРЕСА_2 .

Так, 29.04.2023 року у період часу з 18 год. 42 хв. до 19 год. 10 хв. було проведено санкціонований слідчим суддею обшук за місцем проживання ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено мобільний телефон марки «iPhone 8» imei: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, з сім карткою мобільного оператора з номером « НОМЕР_3 » та флеш носій, які упаковано до сейф-пакету WAR1106782.

Постановою слідчого від 29.04.2023 року вказаний мобільний телефон та флеш носій було визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що вони можуть містити у собі інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

Відповідно до викладених обставин виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, яке визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження з метою виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, проте від слідчого ОСОБА_3 надійшла до суду заява про розгляд клопотання про арешт майна за її відсутності, в якій вона зазначила, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_14 про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, проте в судове засідання не з`явився.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001103 від 26.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

В рамках досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 29.04.2023 року у період часу з 18 год. 42 хв. до 19 год. 10 хв. було проведено санкціонований слідчим суддею обшук за місцем проживання ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено мобільний телефон марки «iPhone 8» imei: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, з сім карткою мобільного оператора з номером « НОМЕР_3 » та флеш носій, які упаковано до сейф-пакету WAR1106782.

Вилучений під час обшуку мобільний телефон та флеш носій відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки органом досудового розслідування встановлено, що вони мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, та імовірно містять у собі відомості, які мають доказове значення, у зв`язку з чим, слідчим 29.04.2023 року було винесено постанову про визнання вилученого мобільного телефону та флеш носію речовими доказами в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту тимчасово вилученого майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертиз із ним.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. theUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001103 від 26.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон марки «iPhone 8», imei: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, з сім карткою мобільного оператора з номером « НОМЕР_3 » та флеш носій, які було виявлено та вилучено 29.04.2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1