Справа № 1519/1-170/11
Номер провадження:1/521/1/23
ПОСТАНОВА

10 квітня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в рамках кримінальної справи клопотання прокурора про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 229-6 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінальної справи на підставі ст. 11-1 КПК України(1960) відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, на момент вчинення злочину проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 229-6 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229-6 КК України (1960 року).

На підставі обвинувального висновку, затвердженого 20.05.1994 року, ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 1 ст. 229-6 КК України (1960 року), а саме у незаконному виготовлені, придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

17.08.1994 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси було оголошено розшук підсудної ОСОБА_4 та провадження у справі зупинено. Запобіжний захід підсудній змінено з підписки про невиїзд на тримання під вартою.

04.04.2023 року провадження з розгляду кримінальної справи відновлено, у зв`язку з поданням прокурором клопотання в порядку ст. 11-1 КПК (1960 року) та ст. 49 КК для закриття кримінальної справи і звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Станом на день розгляду вказаного клопотання, розшук підсудної ОСОБА_4 не здійснено, місцезнаходження її не встановлено.

У судовому засіданні прокурор наполягала на задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , вказуючи на те, що підсудна обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229-6 КК України (1960 року). 17.08.1994 року ОСОБА_4 було оголошено у розшук. Розшук підсудної не здійснено. Посилаючись на ст. 49 КК України та ст.11-1 КПК України (1960 року), коли особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років, прокурор просила задовольнити клопотання.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши прокурора, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229-6 КК України (1960 року).

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» КК України (2001 року) правила встановлені Кримінальним кодексом України (1960 року) щодо давності, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, погашення і зняття судимості, поширюються на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом, за винятком випадків, якщо КК України (2001 року) пом`якшується кримінальна відповідальність зазначених осіб.

Враховуючи, що КК України (2001 року) пом`якшується відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 229-6 КК України (1960 року), суд приходить до висновку про необхідність застосування до обчислення строку давності правил Кримінального кодексу в редакції 2001 року.

Так, згідно ч. 1 ст. 49 КК України (2001 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Частинами 2, 3 ст. 49 КК України (2001 року) передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій ст. 49 КК України (2001 року) строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що з часу вчинення кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_4 обвинувачується, минуло понад п`ятнадцять років та вказане кримінальне правопорушення не підпадає під заборону застосування давності вчинення злочинів, визначених ч. 5 ст. 49 КК України.

Розшуком підсудної ОСОБА_4 не встановлено її місцезнаходження, проживання чи перебування.

Станом на день розгляду клопотання даних про те, що ОСОБА_4 вчинила новий злочин, суду не надано.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Крім того, у постанові від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та здійснюється незалежно від визнання своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень закрити кримінальне провадження.

Оскільки всі вимоги закону у даному випадку дотриманні, є очевидним, що існують законні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття щодо неї кримінальної справи.

Пункт 11 Розділу ХІ Перехідних Положень до КПК України (2012 року) вказує на те, що кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанції і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 11-1 КПК України (1960 року), суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

При наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 КПК України (1960 року), суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом (ст. 248 КПК України 1960 року).

Відповідно до ст. 262 КПК України (1960 року), розгляд справи в засіданні суду першої інстанції відбувається з участю підсудного, явка якого до суду є обов`язковою. Розгляд справи при відсутності підсудного допускається лише у виняткових випадках: 1) коли підсудний перебуває за межами України і ухиляється від явки до суду; 2) коли справу про злочин, за який не може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, підсудний просить розглянути у його відсутності. Проте суд має право і в цьому разі визнати явку підсудного обов`язковою.

Суд вважає, що у даному випадку обставини вказаної кримінальної справи свідчать про можливість застосування норми-виключення із правила, враховуючи значний строк, який минув з часу вчинення правопорушення до дня судового розгляду. З моменту вчинення кримінального правопорушення і до теперішнього часу минуло більше 29 років, тобто минули строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Підсудний ОСОБА_4 не з`являючись до суду з першого дня перебування справи у суді, фактично ігнорує не тільки правосуддя але й обставини, які можуть вплинути на його права та обов`язки. Не бажання розумно оцінити всі наслідки притягнення до кримінальної відповідальності, ігнорування системи правосуддя, на думку суду, свідчать про небажання у будь-який спосіб вирішити вказану кримінальну справу. Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_4 не бажає спростування обвинувачення та реалізації свого права на захист, відмовляючись у такий спосіб від своїх прав, які передбачені і гарантовані КПК України (1960 року), в тому числі і від права на розгляд відносно неї справи у суді.

Враховуючи викладені обставини та встановлені факти, а також вимоги КПК, суд вважає, що у даному випадку можливо без шкоди для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, провести розгляд кримінального провадження без її участі та закрити провадження у справі з підстав, встановлених у законі, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а тому клопотання прокурора про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

У зв`язку із закриттям справи суд скасовує обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний постановою Малиновського районного суду м. Одеси 17.08.1994 року.

Керуючись ст. 49 КК України (в ред. 2001 року), п. 11 Розділу ХІ Перехідних Положень до КПК України (в ред. 2012 року), ст.ст. 11-1, 248, 262, КПК України (в ред. 1960 року),-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченого ч. 1 ст. 229-6 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 229-6 КК України, - закрити у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року).

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_4 постановою Малиновського районного суду м. Одеси 17.08.1994 року - скасувати.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти діб з моменту її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1