Справа № 610/2494/21
№ 1-кп/183/1315/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000137 від 01.06.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Савинці, Балаклійського р-ну, Харківської обл., громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що на початку квітня 2021 року, близько 01.00 години, більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, він, маючи умисел на викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, таємно та протиправно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями не спостерігають сторонні особи, через незачинену хвіртку зі сторони городу проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де з приміщень господарчих будівель викрав ручну дриль, вартістю 123 грн. 00 коп., кусачки (бокорізи) у кількості 2 штук, вартістю 86 грн. 00 коп., плоскогубці у кількості 4 штук, вартістю 200 грн. 00 коп., викрутки в кількості 6 штук, вартістю 150 грн. 00 коп., ручне свердло, вартістю 68 грн. 00 коп., напилки в кількості 2 штук, вартістю 64 грн. 00 коп., гайковий ключ, вартістю 77 грн. 00 коп., лійку садову об`ємом 10 літрів, вартістю 208 грн. 00 коп., лопату з дерев`яним руків`ям довжиною 114 см., ширина лопати 52 см., вартістю 83 грн. 00 коп., лопату - з дерев`яним руків`ям довжиною 102 см., довжина лопати 40 см., ширина 21 см., вартістю 100 грн. 00 коп., лопату з дерев`яним руків`ям довжиною 94 см., довжина лопати 39 см., ширина 21 см., вартістю 100 грн. 00 коп., совкову лопату з дерев`яним руків`ям довжиною 97 см., довжина лопати 44 см., ширина - 33 см., вартістю 100 грн. 00 коп., граблі з дерев`яним руків`ям довжиною 150 см., ширина металевої частини 47 см., вартістю 90 грн. 00 коп., граблі з дерев`яним руків`ям довжиною 115 см., ширина металевої частини 39 см., вартістю 90 грн. 00 коп., сапи 3 дерев`яним руків`ям довжиною 131 см., ширина металевої частини 19 см., вартістю 47 грн. 00 коп., сапи з дерев`яним руків`ям довжиною 128 см., ширина металевої частини 17 см., вартістю 47 грн. 00 коп., 9,8 кг брухту чорного металу, вартістю 58 грн. 11 коп., після чого зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 1691 грн. 11 коп..

На цих підставах ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинена повторно.

Окрім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він перебуває у сімейних відносинах та мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з 05.03.2021 він перебуває на обліку ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП Харківської області, як особа, яка вчиняє домашнє насильство. ОСОБА_4 неодноразово притягнуто Балаклійським районним судом Харківської області до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї стосовно своєї матері ОСОБА_6 . Встановлено, що 31.12.2020 о 09-00 годині ОСОБА_4 , вчинив відносно своєї матері, ОСОБА_6 , насильство в сім`ї, тобто умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_6 , за що 05.03.2021 постановою Балаклійського районного суду Харківської області притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 10.03.2021 близько 17-30 години ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався в адрес своєї матері ОСОБА_6 , нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого завдав шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_6 , за що 12.05.2021 постановою Балаклійського районного суду Харківської області притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також було встановлено, що 18.05.2021, близько 09-00 години знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , висловлювався в адрес своєї матері ОСОБА_6 , нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого завдав шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_6 , за що 01.06.2021 постановою Балаклійського районного суду Харківської області притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за фактами вчинення домашнього насильства у відношенні своєї матері - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належних висновків для себе не зробив, в період з 31.12.2020 по 18.05.2021 систематично вчиняв сварки, в ході яких здійснював психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 , як виражалось в образах, залякуванні, що призвело до психологічних страждань потерпілої, втрати можливості повноцінного побуту та відпочинку, заниження самооцінки.

Зокрема, ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї матері - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом словесних образ у вигляді нецензурної лайки, що призвело до психологічних страждань останньої, дестабілізації нормальної обстановки у родині, погіршення якості життя ОСОБА_6 , що виразилося у втомі, втраті повноцінного побуту та відпочинку, втраті позитивних емоцій, наявності негативних переживань, тощо.

Так, 01.06.2021 близько 15-00 год., ОСОБА_4 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , ображав її нецензурними висловлюваннями та погрожував фізичною розправою, тобто вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме, здійснив умисні дії психологічного характеру, які виразилися у висловлюванні нецензурною лайкою та погроз фізичною розправою, внаслідок завдав шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_6 .

На цих підставах ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке кваліфікується як домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, 126-1 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії:

-за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

При цьому суд враховує наступне.

Судом встановлено, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.08.2018 р. у справі № 610/1108/18 був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 246 КК України. За сукупністю кримінальних правопорушень призначене покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку один рік. Подія цих кримінальних правопорушень відбулася 15.01.2018 р.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 04.06.2019 р. звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.08.2018 р. у справі № 610/1108/18 скасоване та ОСОБА_4 направлено для відбування покарання.

Звільнений з місця відбування покарання 27.12.2019 р.

Відповідно до класифікації злочинів, зазначеної в ст. 12 КК України (в редакції, чинній станом на 15 січня 2018 р.), злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України відносився до злочинів середньої тяжкості.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 89 КК України (в редакції, чинній станом на 27 грудня 2019 р.) такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Станом на початок квітня 2021 р. (дата вчинення ОСОБА_4 інкримінованому йому у справі, що розглядається, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції, чинній станом на 01 квітня 2021 р.), відносилося до проступків.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 89 КК України (в редакції, чинній станом на 01 квітня 2021 р.) такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Отже, на час відбуття ОСОБА_4 покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.08.2018 р. у справі № 610/1108/18 (27 грудня 2019 р.) строк погашення судимості за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, становив три роки з дня відбуття покарання.

Разом з тим на час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 у цій справі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (початок квітня 2021 р.), судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вважалася погашеною після відбуття покарання.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Таким чином зменшення строку погашення судимості поліпшує становище обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому в даному випадку слід застосовувати строк погашення судимості з дня відбуття покарання.

Таким чином на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому у цій справі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його попередня судимість за ч. 1 ст. 185 КК України, була погашеною.

Враховуючи викладене в діях обвинуваченого відсутня кваліфікуюча ознака повторність;

-за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий та нетяжкий злочини.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується негативно, на обліку лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на обліку лікаря нарколога, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжким та нетяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ст. 126-1 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд дійшов наступного.

Згідно зі змістом ст. 75 КК України застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу винного та інших обставин кримінального провадження виправлення обвинуваченого є можливим без його ізоляції від суспільства.

Отже, ст. 75 КК України підкреслює важливість такої мети покарання як виправлення засудженого, тобто створення у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

Судом встановлено, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.08.2018 р. у справі № 610/1108/18 був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 246 КК України. За сукупністю кримінальних правопорушень призначене покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку один рік. Подія цих кримінальних правопорушень відбулася 15.01.2018 р.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 04.06.2019 р. звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.08.2018 р. у справі № 610/1108/18 скасоване та ОСОБА_4 направлено для відбування покарання.

Звільнений з місця відбування покарання 27.12.2019 р.

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.05.2021 р. у справі № 610/1243/20 був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України. За сукупністю кримінальних правопорушень призначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Подія цих кримінальних правопорушень відбулася в червні 2018 р., 29 квітня та 04 травня 2020 р.

Отже суд дійшов висновку, що вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень має системний характер, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

Окрім того, щодо обвинуваченого вже застосовувався інститут звільнення від відбування покарання, але це звільнення не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільству.

На цих підставах суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.05.2021 р. у справі № 610/1243/20 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Вказаний вирок суду набрав законної сили 23.06.2021 р.

З довідки державної установи «Харківський слідчий ізолятор» вбачається, що ОСОБА_4 03.08.2021 р. вибув з цієї установи для відбування покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.05.2021 р.

Також судом встановлено, що останній епізод кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, вчинений ОСОБА_4 01 червня 2021 р., тобто після постановлення вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 20.05.2021 р. у справі № 610/1243/20.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, вчинене ОСОБА_4 в період часу між постановленням вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 20.05.2021 р. у справі № 610/1243/20 та набрання ним законної сили.

В постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 01.06.2021 р. у справі № 766/39/17 міститься правовий висновок про те, що суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК України, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті (ч. 5 ст. 71 КК України).

Враховуючи зазначене на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.05.2021 р. у справі № 610/1243/20, зарахувавши у призначене покарання відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених на користь держави.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

-за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.05.2021 р. у справі № 610/1243/20, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 28 серпня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на корить держави витрати на проведення експертизи в сумі 5663,46 грн. (п`ять тисяч шістсот шістдесят три грн. сорок шість коп.).

Речові докази: ручну дриль, кусачки, плоскогубці, викрутки, ручне свердло, напилки, гайковий ключ, лійку, лопати в кількості трьох штук, совкову лопату, граблі в кількості двох штук, копачки в кількості двох штук, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити у останньої та вважати переданими за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1