ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2362/23 Справа № 233/2365/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м.Кривий Ріг

10 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 липня 2023 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду змінити та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням відповідних обов`язків. На обґрунтування своїх вимог вказує, що судами України неодноразово допущено порушення вимог визначених ст. 5 Конвенції права на судовий розгляд протягом розумного строку. Усі рішенні суду про продовження строку тримання під вартою, однаково мотивовані, виключно за тяжкістю, характером злочину на можливого покарання. Жодного доказу на підтвердження заявлених ризиків не надано та не обґрунтована їх наявність.

Судами, обов`язково необхідно розглянути можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Так, судом не враховано особу обвинуваченого, який безпосередньо брав участь в АТО, за що нагороджений відзнакою президента, у 2022 році самостійно прийшов до територіального центру комплектування для призову на військову службу. Крім того ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітню дитину та квартиру у власності. Звертає увагу, що ОСОБА_8 бажає продовжити військову службу, має необхідний бойовий досвід.

Зазначає, що прокурором не доведені заявлені ризики, звертаючи увагу на те, що потерпілих у кримінальному провадженні немає, свідки вже допитані та перебувають на фронті.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме: дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану.

06 жовтня 2022 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 408 КПК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому з урахуванням даних обставин провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_8 правильно прийшов до висновку про продовження строку тримання під вартою, а також про те, що зміна запобіжного заходу під час розгляду провадження в суді першої інстанції на більш м`який, не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним ст.177 КПК України та належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Крім того, судом першої інстанції враховано той факт, що, відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, якому інкримінується, що він будучи військовослужбовцем, особою на яку покладені відповідні обов`язки, вчинив злочин проти встановлення порядку несення військової служби.

У колегії суддів відсутні відомості про здійснення допиту усіх заявлених свідків під час здійснення судового розгляду, а тому ризик впливу на свідків вважає наявним, крім того, наявність або відсутність вказаного ризику не змінить висновку про необхідність застосовування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки необхідність продовження строку тримання під вартою останньому, підтверджується наявністю інших ризиків та положеннями ч. 8 ст. 176 КПК України.

Колегією суддів, враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що за інкримінований йому злочин передбачено покарання до 12 років, вчинити інше кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, впливати на свідків кримінального провадження задля надання ними показань на його користь, також перебуваючи на волі, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість заявлених ризиків, не заслуговують на увагу, оскільки заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи наявні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає виправданим саме такий обраний запобіжний захід, оскільки обставини інкримінованого кримінального правопорушення, норми діючого кримінального процесуального законодавства та наявні ризики дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді