УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчої - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000865 від 23.08.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста с. Топилеще, Іваничівського району, Волинської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 серпня 2023 року старший слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області майор поліції ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000865, зареєстрованого 23.08.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з квітня 2022 року по липень 2023 року, (точних дат органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, перебуваючи в будинку матері своєї співмешканки ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, систематично приходив у нічний час в кімнату, де спала його малолітня донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і скориставшись її малолітнім віком, як безпорадним станом, та перебуванням у стані сну інших членів сім`ї, які могли б завадити його злочинним діям, проти волі потерпілої, умисно систематично здійснював насильницькі дії сексуального характеру у вигляді непристойних доторкань, прогладжувань та обмацувань грудей та вчиняв вагінальне проникнення в її тіло пальцями рук, тобто зґвалтування, спричинивши малолітній потерпілій ОСОБА_8 фізичний біль та моральні страждання.

Діяння ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 152 КК України - вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

23 серпня 2023 року слідчим, за погодженням з прокурором, складено та в той же день вручено ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Слідча зазначає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: оглядами місця події, протоколами допиту свідків, протоколом допиту неповнолітнього (малолітнього) потерпілого, висновками судово-медичних експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження.

На даний час досудове розслідування не завершено та існують обставини, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 при застосуванні до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, зможе здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки останній розуміє, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, згідно санкції ч. 4 ст. 152 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років.

У зв`язку із зібраними у справі доказами та обґрунтованою підозрою, є достатні підстави вважати, що перебуваючи не в місцях попереднього ув`язнення підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню, а саме незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному проваджені з наступних причин: безпосереднім свідком у даному кримінальному проваджені є рідня бабуся ОСОБА_7 , матір потерпілої ОСОБА_9 неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 з якими останній спілкується, та може впливати на них шляхом погроз чи іншим чином з метою надання нею недостовірних показань, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Потерпіла у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 інші свідки теж проживають неподалік підозрюваного ОСОБА_5 , а тому останній може виливати на них шляхом погроз чи іншим чином з метою надання ними недостовірних показань, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню;

Слідча вказує, що відповідно до допиту свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , вчиняв відносно неповнолітньої ОСОБА_8 неправомірні дії, а саме торкався грудей та статевих органів останньої, а тому у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що він може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Оскільки ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, не має постійного джерела прибутку та законних засобів до існування, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, та систематично вчиняв відносно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 правопорушення сексуального характеру що зазначено в допиті ОСОБА_5 , у органів досудового розслідування є достатні підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення сексуального характеру, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищевказане обґрунтовується встановленими слідством обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, а саме тим, що наявні вагомі докази вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких. У разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років;

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, який відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою, на думку слідчої, є недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Слідча в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Вислухавши думку прокурора, яка також підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які не заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що слідчим відділенням Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000865 від 23.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

23 серпня 2023 року, в рамках вказаного кримінального провадження, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, а саме у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.152 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а тому, відповідно до ст.183 КПК України, до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1-4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає таке.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», у справі «Феррарі-Браво проти Італії») наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин. Затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликали підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена прокурором сукупністю доказів, зібраних у кримінальному провадженні, та досліджених у судовому засіданні, зокрема показаннями неповнолітньої потерпілої, показаннями свідків, показаннями підозрюваного, висновком судово-медичної експертизи.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Як було зазначено вище, законодавцем відповідно до ст. 177 КПК України визначена наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 с.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

На думку слідчого судді зазначений слідчим у клопотанні перелік ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, а саме, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, а також ризик того, що підозрюваний продовжить вчиняти кримінальне правопорушення сексуального характеру, та інші кримінальні правопорушення, є обґрунтованим.

Тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Погоджуючись із існуванням реальної можливості здійснення з боку ОСОБА_5 переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя також враховує дані про його майновий стан, відсутність у підозрюваного постійного джерела прибутку та законних засобів для існування, стійких соціальних зв`язків.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та обставини, встановлені під час його розгляду, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя вважає також обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на неповнолітню потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, які проживають неподалік підозрюваного, та з якими останній постійно спілкується.

При оцінці вказаного ризику слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих свідків та дослідження їх судом.

Отже, усвідомлюючи вчинене та тяжкість покарання за це, підозрюваний, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може вдатися до незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, щоб останні надали недостовірні показання на його користь.

Крім того, обґрунтованими є твердження сторони обвинувачення про існування ризику того, що перебуваючи на волі підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а також інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного законного джерела прибутку, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, систематично, на потязі тривалого часу, вчиняв відносно неповнолітньої потерпілої правопорушення сексуального характеру.

Враховуючи особистість підозрюваного, вагомість доказів причетності підозрюваного до скоєння інкримінованого йому злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту чи особистого зобов`язання, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявні всі обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі наведеного слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до ст.183 ч.3 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд вважає необхідним не визначати йому розмір застави.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184, 194,197, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, а саме з 24 серпня 2023 року, до 22 жовтня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваним ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Вступна і резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 24.08.2023. Повний текст ухвали складений 28.08.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1