Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/542/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 липня 2023 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000157 від 26.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 20 липня 2023 року, суд за клопотанням прокурора продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме: з 20.07.2023 року до 17.09.2023 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що на даний час в кримінальному провадженні триває судовий розгляд, судом проведено підготовчий судовий розгляд, оголошено обвинувальний акт, здійснені вступні промови, визначено обсяг та порядок дослідження доказів, та розпочато дослідження документів, звуко та відеозаписів, допитано потерпілого, свідків. Вищезазначені факти переконливо свідчать, що існує ймовірність того, що перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, та чинити у цьому кримінальному провадженні незаконний вплив на потерпілого та свідків, які проживають з обвинуваченим в одній місцевості, і місцезнаходження яких йому відоме.

Крім того, суд першої інстанції переконаний, що в разі обрання щодо обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу в умовах діючого на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль за поведінкою обвинуваченого, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого, в апеляційній скарзі, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме, цілодобовий домашній арешт або домашній арешт в нічний час.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не було враховано такі обставини:

Обвинувачений ОСОБА_6 не мав на меті спричинення ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень, настання смерті тим паче не бажав. Обвинувачений наніс один удар раптово після того, як ОСОБА_7 погрожував йому, що вдарить;

обвинувачений ОСОБА_6 характеризується позитивно, в селі допомагав односельчанам, виконував певні роботи по господарству, допомагав утримувати городи, виконував роботи в полях, чим і заробляв на життя;

обвинувачений дійсно щиро кається в тому, що не стримався та один раз вдарив потерпілого, але не думав, що це призведе до таких наслідків, оскільки останній одразу піднявся і самостійно пішов до себе додому;

обвинувачений ОСОБА_6 не судимий, скарги на нього не надходили, до адміністративних правопорушень не притягався;

не збирається переховуватися від суду, бажає знову допомагати односельчанам, тим самим забезпечуючи матеріально себе та свою співмешканку.

Натомість, в клопотанні прокурора не наведено конкретних обставин та не підтверджено належними доказами факту того, що обвинувачений має на меті переховуватися від органів досудового розслідування або суду, факту незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста в цьому кримінальному провадженні, не зазначено, якими саме діями підозрюваний перешкоджає чи може перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню.

Оскільки метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, від виконання яких ОСОБА_6 не відмовляється, та враховуючи те, що конкретних доказів наявності ризиків немає, викладені в клопотанні обставини є лише припущеннями, не підтвердженими належними доказами, вважаю, що головуючий суддя повинен був застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Розгляд даної апеляційної скарги було призначено у відкритому судовому засіданні, проте в зазначений день та час учасники процесу до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлялися у встановленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції до апеляційного суду не надходили.

Крім того, прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 подано заяву, в якій вона просить проводити розгляд апеляційної скарги без її участі.

Враховуючи наведене апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, ухвалює рішення за результатами письмового провадження.

Вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів апеляційного суду встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, суспільну небезпечність даного злочину. Також, судом першої інстанції враховані ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування обвинуваченим від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Водночас обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою минула, судовою колегією, не встановлено, а ризики, визначені ухвалами суду про обрання та продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, не відпали та не зменшились.

Також судом першої інстанції належним чином враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України та інші визначені кримінальним процесуальним законом підстави для продовження обвинуваченому такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема враховано те, що ОСОБА_6 немає судимості, має постійне місце проживання, не працевлаштований, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, не одружений, є особою з інвалідністю, не є військовозобов`язаним.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, в тому числі і на які посилається захисник в апеляційній скарзі. При цьому суд першої інстанції дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Між тим, обставини вчинення кримінального правопорушення на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі не приймаються до уваги апеляційним судом з тих підстав, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому посилання захисника в апеляційній скарзі щодо не підтвердження під час судового розгляду винуватості ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, апеляційний суд не вбачає, оскільки вказані обставини, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив суд першої інстанції та не можуть слугувати підставою для застосування судом до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 , залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 липня 2023 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4