номер провадження 1-кп/570/276/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в складі колегії суддів

головуючої ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в режимі відеоконференції ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

провівши в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні№0000025по обвинуваченню

ОСОБА_6 за ч.1 ст.255-2, ч. 2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 за ч.1 ст.255-2, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_9 за ч.1 ст.255-2, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_10 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_13 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_11 за ч.2 ст.255, ч.2 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_12 за ч.2 ст.307 КК України,

та ОСОБА_21 , в частині обвинувачення якого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-2, ч.5 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю цього обвинуваченого, -

в с т а н о в и в :

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про заміну захисника.

Згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Рівненській області для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні призначено захисником адвоката ОСОБА_18 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про заміну захисника адвоката ОСОБА_18 , вказуючи про недосягнення спільної позиції щодо його захисту із захисником.

Захисник адвокат ОСОБА_18 у судовому засіданні не заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що заявлення вказаного клопотання є правом обвинуваченого.

Вислухавши звернення обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_18 , думку прокурора, дослідивши подане клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 48 КПК України захисник призначається у випадках, коли підсудний бажає запросити захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може цього зробити.

Суд зазначає, що Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено можливості проводити судом заміну чи відсторонення адвоката, призначеного Центром для надання безоплатної вторинної правової допомоги (за виключенням питання відводу захисника в порядку ст. 78 КПК України).

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не розповсюджується на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти. В цьому разі особа має право на отримання правової допомоги належної якості та відповідно до стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 25.02.2014 р. № 386/5.

У даному випадку враховуються положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. "с" ч. 3 ст. 6), а також практика Європейського суду з прав людини, який у рішенні у справі «Артико проти Італії» від 13 травня 1980 р. визнав, що у ст. 6 Конвенції йдеться про правову допомогу, а не про призначення захисника.

Факт призначення захисника ще не є забезпеченням ефективної правової допомоги, призначений адвокат може через різні обставини (об`єктивні чи суб`єктивні) не виконати належним чином свої професійні обов`язки. Органи влади, як зазначено у вказаному рішенні ЄСПЛ, «якщо вони поінформовані про це, повинні або замінити захисника, або примусити його виконувати свої професійні обов`язки».

В рішенні у Справі «Ніколаєнко проти України» від 15 лютого 2013 р. (Заява № 39994/06) ЄСПЛ зазначив: незалежність представників юридичної професії від держави передбачає, що здійснення захисту є по суті відносинами між підсудним та його захисником незалежно від того, чи призначається захисник для надання юридичної допомоги, чи його послуги оплачуються з приватного джерела ( рішення від 24 вересня 2002 року у справі «Кускані проти Сполученого Королівства» (Cuscani v. the United Kingdom), заява № 32771/96, п. 39). Згідно з підпунктом «с» пункту 3 статті 6 Конвенції втручання компетентних національних органів вимагається лише у тому випадку, коли нездатність захисника ефективно представляти інтереси підзахисного є очевидною або у достатній мірі доведена до їхнього відома якимось іншим способом (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії» (Kamasinski v. Austria), Series A, № 168, та рішення від 21 квітня 1998 року у справі «Дауд проти Португалії» (Daud v. Portugal), п. 38, Reports 1998-II). Про порушення права на захист обвинуваченого, тобто пункту 3(с) статті 6 Конвенції пункт 9 Порядку зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine) від 12 червня 2008 року, заява № 32092/02, пункти 85-88, 91.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне повідомити Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Рівненській області про необхідність розгляду питання про заміну захисника у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000025, справа № 569/10300/22 для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_8 .

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_11 звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. У клопотанні обвинувачений ОСОБА_11 вказує, що має сім`ю, дружину, дітей, матір, яка хворіє, за яких він хвилюється; раніше він працював, хоча неофіційно.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник адвокат ОСОБА_18 підтримали вказане клопотання.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до положень ч.3 ст. 315 КПК України суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.07.2022 р. щодо ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, де суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, також із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 03.04.2023 р. продовжено ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Рівненського районного суду від 25.05.2023 р. продовжено ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених устатті 177цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченого, не може оцінюватися виключно на підставі тверджень захисту про відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Це слід робити з урахуванням низки відповідних нових обставин, які не розглядалися судом та можуть підтверджувати відсутність таких ризиків, або свідчити про незначний їх ступінь, та можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного, обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Доводи, наведенні обвинуваченим у клопотанні, із урахуванням його аргументації, не вказують про достатність підстав для зміни запобіжного заходу, оскільки наведені обвинуваченим нові обставин не в повній мірі підтверджують відсутність ризиків, або незначний їх ступінь. У даному випадку, наявність сім`ї, дружини, дітей, матері, яка хворіє, за яких він хвилюється; попереднє працевлаштування, хоча неофіційно, не спростовує наявності ризиків, що визначені стороною обвинувачення. За таких обставин, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення клопотання та зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 .

Щодо клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , та домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_12 .

Відповідно до положень ч.3 ст. 315 КПК України суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Обвинувачені та їхні захисники у підготовчому судовому засіданні заперечували проти клопотання сторони обвинувачення, вважаючи його необгрунтованим, ризики вказані прокурором вважали недоведеними. Просили відмовити в задоволенні колопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити його на більш м`який - домашній арешт. Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_12 вказали взагалі про відсутність доцільності існування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просять застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

Частинами 1, 3 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 1 статті 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як вбачається з ухвали Рівненського районного суду від 25.05.2023 року, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного ОСОБА_10 , ОСОБА_11 закінчується 23.07.2023 року. Окрім того, строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченого, обраного ОСОБА_12 , закінчується 23.07.2023 року.

Заслухавши думку сторін, беручи до уваги положення процесуального закону щодо цілей і мети запобіжного заходу у даному конкретному випадку суд відхилив такі аргументи кожного з обвинувачених та їх захисників, як такі, що не переважують вимог громадського інтересу щодо забезпечення завдань кримінального провадження.

Аналізуючи зміст заявлених прокурором клопотань, суд визнає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, який був підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених не зменшився і на даний час.

Суд враховує дані про особу обвинувачених, які є особами молодого віку, працездатними, обвинувачений ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Також взято до уваги ризик продовження чи повторення протиправної поведінки обвинуваченими.

Наведені прокурором в клопотанні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та у вигляді домашнього арешту ОСОБА_12 є належним чином обґрунтованими і вмотивованими, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, а саме того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, не змінилися.

Суд вважає, що клопотання підлягають до задоволення, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких; за вчинення яких передбачено максимальну міру покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі; дії всіх обвинувачених являють підвищену суспільну небезпеку, вони можуть переховуватися від суду; можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, вказаний прокурором у клопотаннях щодо незаконного впливу на свідків, під час розгляду клопотання у судовому засіданні прокурором не доведено.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року №459/3502/19 визначено рівність між термінами «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу». Суд у вказаній постанові роз`яснив, що відповідно до ч.3 ст.315 КПК під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених у розд.ІІ цього кодексу. У вказаному розділі передбачено в тому числі й порядок подання, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.

Заслухавши думку сторін, беручи до уваги положення процесуального закону щодо цілей і мети запобіжного заходу у даному конкретному випадку суд відхилив такі аргументи кожного з обвинувачених та їх захисників, як такі, що не переважують вимог громадського інтересу щодо забезпечення завдань кримінального провадження.

Тому, з огляду на вказане та з метою запобігання вище переліченим ризикам і дотримання обвинуваченими належної процесуальної поведінки, клопотання слід задовольнити та продовжити обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 раніше обрані судом запобіжні заходи у виді тримання під вартою на строк 60 днів та домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_12 на строк 2 місяці.

Враховуючи положення статті 183 КПК України та з урахуванням застережень, що містяться в п.5 ч.4 ст. 183 КПК України суд вважає за необхідне не визначати при постановленні ухвали розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 47-49, 54, 314-316 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Повідомити Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Рівненській області про необхідність розгляду питання про заміну захисника у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000025, справа № 569/10300/22 для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_8 .

Копію ухвали направити в регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Рівненській області (м. Рівне вул. Кавказька, 7) для виконання.

Про прийняте рішення повідомити суд.

У разі залучення захисником іншого адвоката повідомити про судове засідання у даній справі на 18 липня 2023 року о 14 год. 00 хв. в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м. Рівне вул. С.Петлюри, 10), та надати можливість для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження та судової справи - до вказаної дати (до 18 липня 2023 року).

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_12 задоволити.

Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Луцьк, Волинської області, громадянину України, раніше судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 09 вересня 2023 року, без визначення розміру застави.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю Російської Федерації, громадянину України, раніше не судимому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 09 вересня 2023 року, без визначення розміру застави.

Продовжити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Рівне, проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці - до 09 вересня 2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_12 обов`язки:

прибувати до суду за першою вимогою в судові засідання по даному кримінальному провадженню;

не відлучатися без дозволу суду з місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3