Справа № 299/269/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.06.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/315/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.05.2021.
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, приватний підприємець, несудимий, засуджений:
- за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 16.11.2018 на два автомобільні двигуни внутрішнього згорання із запалюванням від стискання (дизель), бувші у використанні, для автомобіля марки «Ford Transit», номер двигуна НОМЕР_1 , у кількості 1 шт, вагою 150,9 кг, двигун марки «Opel Vivaro», об`єм двигуна 1,9 м?, номер двигуна НОМЕР_2 , рік країна виробництва не визначена в кількості 1 шт, вагою 95,1 кг, грошові коштів в сумі 100 доларів США серії та номер KB 38353095 D скасовано.
Речові докази: два автомобільні двигуни внутрішнього згорання із запалюванням від стискання (дизель), бувші у використанні, для автомобіля марки «Ford Transit», номер двигуна НОМЕР_1 , у кількості 1 шт, вагою 150,9 кг, двигун марки «Opel Vivaro», об`єм двигуна 1,9 м?, номер двигуна НОМЕР_2 , рік країна виробництва не визначена в кількості 1 шт, вагою 95,1 кг, які зберігаються у складському приміщенні Закарпатської митниці ДФС, за адресою Берегівський район, с. Неветленфолу, вул. Заставна, б/н- повернуто ОСОБА_5 ; грошові кошти в сумі 100 доларів США серії KB № 38353095 D конфісковано в дохід держави.
Згідно вироку ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
05.10.2018 приблизно о 11 год, в зону митного контролю на ділянці «В`їзд» в Україну через митний пост «Вилок» Закарпатської митниці ДФС, що за адресою смт Вилок, вул. Ракоці, Виноградівського району, із території Польської Республіки заїхав легковий автомобіль марки «CITROEN», моделі «JAMPER» реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , який у порушення вимог ч. 1, 4 ст. 374 МК України, обрав порядок проходження митного контролю
У подальшому ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи значення своїх дій, з метою проходження спрощеного митного контролю, під час здійснення митних формальностей, передав для перевірки свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон в середині якого були наявні документи на автомобіль та грошові кошти в сумі 100 доларів США, та під час їх передачі надав пропозицію старшому державному інспектору ОСОБА_8 про передачу та надання останньому неправомірної вигоди на вказану суму, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 05.10.2018 становить 2817,50 грн, за вирішення питання у сприянні в безперешкодному перетинанні державного кордону України, без здійснення митного оформлення товару.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду від 21.05.2021 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на незаконність та необґрунтованість вироку суду, оскільки такий винесений з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що жодних попередніх домовленостей між ним та інспектором ОСОБА_8 не існувало, тому зазначення останнім у своїх показаннях в суді першої інстанції про те, що з паспорта випала грошова купюра, що він розцінив як надання йому неправомірної вигоди, є лише припущенням ОСОБА_8 , більш того жодних питань з приводу виявленої банкноти інспектор не задавав, а лише запитав про вантаж, який переміщується. Також звертає увагу на недопустимість доказів у кримінальному провадженні, зокрема, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може вважатись належним та допустимим доказом, оскільки огляд місця події та вилучення купюри проводились за участю слідчого ОСОБА_10 , який оглянувши місця події, одразу не вніс відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, натомість відомості внесено слідчим ОСОБА_11 , який не приймав участі в огляді місця події та, на його думку, не мав права вносити такі відомості. Окрім того, вказує на недопустимість як доказу і протоколу огляду місця події від 05.10.2018, оскільки такий складено з грубими порушеннями норм кримінального процесуального закону, зокрема: слідчим у протоколі не зазначено на підставі чого він проводить огляд приміщення митного посту; до проведення огляду не були залучені ні він, ні інспектори ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , також у протоколі не вказано власника чи користувача приміщення, також огляд місця події не супроводжувався відеофіксацією.
Апеляційне провадження розглядається у відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від нього не надходили заява чи клопотання про відкладення розгляду апеляційного провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки. При цьому апеляційним судом враховуються думка обвинуваченого та його захисника, які не заперечили проти розгляду апеляційної скарги без участі прокурора.
Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України не визнав та показав, що 05.10.2018 близько 09 год 40 хв він заїхав на
своєму автомобілі марки «CITROEN» моделі «JAMPER» реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_3 зі сторони Угорщини на пропускний пункт «Вилок» та став у чергу. Він підійшов до модулю, в якому вони працюють митники і запитав, що має робити так як перевозить автомобільні двигуни. Працівник митниці ОСОБА_8 сказав щоб він повертався в автомобіль і чекав своєї черги. Потім йому жестами показали на яку смугу руху їхати. Коли підійшла його черга, він підійшов до прикордонника, повідомив, що перевозить двигуни та отримав від прикордонника талон із синьою печаткою. Після чого підійшов до модуля митника та передав митнику через віконце свій закордонний паспорт, у якому був техпаспорт на автомобіль, зелена карта, два листи з двигунів і талончик з техогляду. Митник повідомив йому, що недостатньо документів та попросив від`їхати на іншу смугу руху. Через півтора години він спитав у працівників митниці чому так довго перевіряють документи. Потім прийшли працівники поліції, стали його опитувати, показали його документи та 100 доларів США. Можливо в паспорті і були його гроші, але як хабар він їх працівникам митниці не давав. Не може стверджувати, що то не його кошти, оскільки кошти в нього можуть бути і в документах. Через КПП «Вилок» він перетинав кордон вперше, так як раніше їздив через КПП «Лужанка».
Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується показаннями свідків.
Показаннями свідка ОСОБА_8 стверджується, що він працював на митному пусту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС і на в`їзд до України по «зеленому коридору» під`їхав легковий автомобіль марки «CITROEN», моделі «JAMPER», реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_3 , за кермом якого був обвинувачений. Раніше обвинуваченого він не бачив. Обвинувачений подав документи спочатку прикордоннику, а потім йому. Коли обвинувачений поставив паспорт громадянина України для виїзду за кордон у віконце, з паспорта на клавіатуру до комп`ютера висипалися технічний паспорт на автомобіль, талон для проходження по зеленому коридору та 100 доларів США. Побачивши це водій повідомив, що перевозить двигуни. При цьому документів на двигуни в нього не було. Після чого попросив обвинуваченого стати в бік, а сам покликав кінолога ОСОБА_9 , який був неподалік і вони доповіли начальнику відділу, який і викликав працівників поліції.
Показаннями свідка ОСОБА_9 стверджується те, що 05.10.2018 знаходився на роботі на території КПП «Вилок» і близько 11 год був на посту митного оформлення в`їзду в Україну. Знаходився в кабінці для митного оформлення разом з працівником митниці ОСОБА_8 . У цей час до кабінки підійшов водій автомобіля «CITROEN», обвинувачений по справі, який мав намір заїхати на територію України по «зеленому коридору». Обвинувачений поклав документи на підвіконник кабінки, де подаються документи для реєстрації. В цей час він побачив, що з паспорта випали техпаспорт на транспортний засіб, талон для проходження по «зеленому коридору» та одна грошова купюра номіналом 100 доларів США. На його запитання до обвинуваченого, що останній перевозить, отримав відповідь, що везе два двигуни. Після чого ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_12 перепаркувати автомобіль. При цьому він разом з працівником митниці ОСОБА_8 склали відносно водія протокол про порушення митних правил та повідомили, про цей випадок старшому зміни, який викликав працівників поліції.
Крім показань свідків вина обвинуваченого ОСОБА_5 стверджується також сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні письмових доказів.
Рапортом інспектора - чергового Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області від 05.10.2018 стверджується отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення.
Протоколом огляду місця події від 05.10.2018 та фототаблицею до нього стверджується, що місцем вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення 05.10.2018 є КПП «Вилок» на в`їзді в Україну. В ході огляду місця події було оглянуто робоче місце інспектора контролю червоно-зеленого коридору, де на момент огляду на робочому столі інспектора знаходився паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому між сторінками знаходились грошові кошти в сумі 100 доларів США однією купюрою № КВ 38353095 D, які вилучені та опечатані в паперовий конверт з підписами понятих.
Копією журналу виходу працівників на роботу, розстановки нарядів, прийому та здачі чергувань митного посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС підтверджується, що інспектор Чейпеш з 05.10.2018 по 06.10.2018, перебував в зміні на митному пусту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС на ділянці роботи «В`їзд в Україну «Виїзд з України».
Копією контрольного талону від 05.10.2018 для проходження митного контролю по «зеленому коридору» транспортного засобу н.з. НОМЕР_3 та копією контрольного талону серії ТАD номер 727804 від 05.10.2018 для проходження митного контролю по «червоному коридору» митного посту «Вилок» транспортного засобу Сітроєн н.з. НОМЕР_3 , якими підтверджується факт обрання ОСОБА_5 форми проходження митного контролю по каналу «зелений коридор» та необхідність виведення транспортного засобу до «червоного коридору» для проведення митного огляду, в ході якого у зазначеному автомобілі було виявлено два двигуни внутрішнього згорання із запалюванням від стиснення (дизель), без навісного обладнання, бувші у використанні, зі слідами значного зносу, сумарна вага яких перевищує 50 кг.
Довідкою про перетин державного кордону, також стверджено факт перетину ОСОБА_5 04.10.2018 та 05.10.2018 державного кордону та скрин-шотом з АСМО Іпсектор.
Копією журналу виходу на роботу, розподілу нарядів та приймання - передачі чергувань митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС та змінами до графіка виходу на роботу на жовтень місяць 2018 року митного посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС, згідно якого головний державний інспектор-кінолог ОСОБА_9 та старший державний інспектор ОСОБА_8 з 05.10.2018 по 06.10.2018, перебував у зміні на митному пусту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС на ділянці роботи «В`їзд в Україну «Виїзд з України».
Протоколом огляду вилучених автомобільних двигунів та ілюстрованою таблицею до нього, з яких вбачається, що предметом огляду є двигуни внутрішнього згорання із запалюванням від стиснення (дизель), без навісного обладнання, бувші у використанні, зі слідами значного зносу; для автомобіля марки «FORD TRANZIT», згідно наданого рахунку об`ємом 2,0 см3, номер двигуна « НОМЕР_1 », рік виробництва-невідомий, країна виробництва не визначена, країна походження невідома, в кількості 1 шт, вагою 150,9 кг (Акт зважування від 05. 10. 2018 додається), двигун для автомобіля марки «OPEL VIVARO», згідно наданого рахунку об`ємом 1.9 см3, номер двигуна « НОМЕР_4 F19 C B», рік виробництва-невідомий, країна виробництва не визначена, країна походження невідома, в кількості 1 шт, вагою 95,1 кг.
Протоколом огляду речового доказу - вилученого 05.10.2018 на КПП «Вилок» Закарпатської митниці ДФС грошових коштів у сумі 100 доларів США серійний номер КВ 38353095 D, належних ОСОБА_5 .
Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.
Таким чином, з матеріалів кримінального провадження та вироку вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч.
Таким чином, установивши в порядку статті 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, з урахуванням доводів обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Твердження обвинуваченого про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_8 й ОСОБА_9 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Під час дослідження матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_5 у зазначеному кримінальному правопорушенні, а тому судом показання вказаних свідків обгрунтовано визнано правдивими та такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
До того ж підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а під час апеляційного розгляду обвинуваченим не наведено доводів, які б давали колегії суддів підстави вважати, що вказані свідки давали показання у суді першої інстанції з метою обмови обвинуваченого ОСОБА_5 .
На переконання колегії суддів, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.
Стосовно доводів обвинуваченого про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 05.10.2018, через не зазначення слідчим у протоколі підстави для його проведення, а також через незалучення його та інспекторів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та без зазначення власника чи користувача приміщення, колегія суддів вважає їх безпідставними та відхиляє такі, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.
За змістом вказаної норми права, огляд це слідча дія, яка проводиться з метою одержання доказів шляхом візуального спостереження та дослідження слідів злочину та
інших матеріальних джерел доказової інформації. Підставою для проведення огляду є надходження до компетентного органу відомостей, які дають змогу передбачити, що в результаті проведення цієї слідчої дії можуть бути отримані докази по справі. Огляд місця події має невідкладний характер і може бути проведений до початку розслідування (до реєстрації заяви чи повідомлення про злочин в ЄРДР).
При цьому, при визначенні наявності підстав для застосування інституту огляду місця події, слід врахувати правове рішення Верховного Суду прийняте колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 03.03.2021 у справі № 749/3393/19 (провадження № 51-5948 км 20), в якому Суд сформував таку позицію: «Місцем події є місце вчинення кримінального правопорушення або місце виявлення ознак злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Згідно ч. 2 ст. 233 цього Кодексу під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
У частині 1 цієї ж статті зазначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Тобто законодавцем, окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.
При цьому в постанові від 12.02.2019 (справа № 159/451/16-к) Верховний Суд визнав, що встановлення наявності й добровільності згоди особи на проведення в її житлі або іншому володінні огляду є важливим для визначення допустимості доказів, отриманих у результаті огляду, оскільки за такої згоди немає потреби звертатися до слідчого судді в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України. Тому сторона, яка надає ці докази, має переконати суд у наявності такої згоди та її добровільності.
Як зазначив Суд у згаданій постанові з посиланням на сталу практику Верховного Суду, наявність згоди на огляд, обшук або інші дії в житлі чи іншому володінні особи може встановлюватися на підставі сукупності обставин, за яких відбувалися ці слідчі дії, включаючи поведінку володільця.
Аналізуючи дані технічного носія, на якому зафіксоване судове засідання від 05.11.2019, свідок ОСОБА_8 зазначив, що він разом з ОСОБА_9 з приводу помічених ними грошей, наданими разом з документами ОСОБА_5 , одразу звернулися до керівника відділу митного оформлення № 3 МП «Вилок», який і прийняв рішення про виклик слідчо-оперативної групи для проведення огляду робочого місця інспектора контролю червоно-зеленого коридору МП «Вилок», тим самим фактично надавши згоду на проведення огляду даної частини приміщення, тому відсутні підстав вважати, що протокол огляду місця події від 05.10.2018 має бути визнаний недопустимим доказом з цих підстав.
Таким чином, в ході виконання своїх службових повноважень працівниками митниці у службовому приміщенні виявлено грошові кошти, надані разом з документами ОСОБА_5 , у зв`язку з чим останні одразу звернулися до керівника відділу митного оформлення № 3 МП «Вилок», яким повідомлено слідчо-оперативну групу про можливе вчинення кримінального правопорушення, з подальшим її виїздом та проведенням відповідного огляду місця події.
Окрім того, колегія суддів констатує, що згідно ч. 1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Виконання ухвали слідчого судді, суду про проведення обшуку в обов`язковому порядку фіксується за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.
Із системного аналізу норм кримінального процесуального закону вбачається, що застосування технічних засобів фіксації при проведенні такої слідчої дії, як огляд місця події, не є обов`язковим, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються.
Що стосується доводів обвинуваченого про те, що 05.10.2018 у слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_11 були відсутні підстави для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки огляд місця події проводився слідчим ОСОБА_10 , то вони також не заслуговують на увагу та відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, на виконання вказаних вимог закону, 05.10.2018 відповідно до рапорту старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_14 від 05.10.2018, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 і розпочато досудове розслідування.
Водночас з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до рапорту старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_14 від 05.10.2018 та рапорту оперативного працівника Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області від 05.10.2018, виявлено факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
Ураховуючи те, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слугувала інформація, зафіксована у відповідній процесуальній формі, про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , а саме у рапорті старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_14 від 05.10.2018 і відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, того ж дня, слідчий ОСОБА_11 , який відповідно до постанови про призначення групи слідчих включений до групи слідчих, вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, тобто не пізніше 24 годин після повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, як цього вимагає ст. 214 КПК України, тому жодних порушень допущено не було.
Що стосується доводів про те, що слідчий ОСОБА_11 не приймав участі в проведенні огляду місця події, то такий з урахуванням положень ст. 214 КПК України був проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що допускається у невідкладних випадках, зокрема, з метою вилучення засобів вчинення кримінального правопорушення.
Доводи про відсутність у змісті протоколу огляду місця події відомостей на підставі чого він проводить огляд приміщення митного посту; а також власника чи користувача приміщення, а також не проведення відеофіксації, також не можуть бути прийняті до уваги.
З протоколу огляду місця події від 05.10.2018 вбачається, що під час даної слідчої дії до вказаного вище протоколу огляду місця події складено фототаблицю, яка є невід`ємною частиною протоколу огляду місця події та підписана слідчим.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме фотознімках 2, 3 та 4 зафіксовано робоче місце інспектора контролю червоно-зеленого коридору, де на момент огляду на робочому столі інспектора знаходився паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому між сторінками знаходились грошові кошти в сумі 100 доларів США однією купюрою № КВ 38353095 D.
Така фототаблиця відповідно до пункту 4 частини 1 статті 105 КПК України є додатком до протоколу огляду місця події від 05.10.2018, який пояснює зміст даного протоколу, оскільки містить відомості про виявлення на робочому столі інспектора митниці грошової купюри.
Разом тим, колегія суддів відмічає, що відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України, обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, тому доводи про незастосування слідчим відеофіксації до уваги також прийняти бути не можуть.
Разом з тим, колегія суддів констатує про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК України як закінченого злочину, оскільки злочин, передбачений цією статтею, є закінченим з моменту, коли винний запропонував чи пообіцяв надати неправомірну вигоду службовій особі, а остання усвідомила цю інформацію, або коли службова особа прийняла хоча б частину наданої неправомірної вигоди. Якщо службова особа відмовилася прийняти запропоновані, обіцяні чи надані їй гроші, цінності, послуги або з якихось причин не отримала неправомірну вигоду, дії того, хто намагався її надати, належить кваліфікувати як замах на вчинення злочину.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 передав інспектору митниці ОСОБА_8 для перевірки свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон в середині якого були наявні документи на автомобіль та грошові кошти в сумі 100 доларів США, однак інспектор ОСОБА_8 відмовився від отримання зазначеної неправомірної вигоди або її частини та повідомив про виниклу ситуацію свого безпосереднього керівника.
Тобто службова особа відмовилася прийняти запропоновані гроші, тому, за таких обставин дії ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України як закінчений замах на вчинення указаного злочину.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відсутності обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, а також даних про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліках у лікарів психіатра, нарколога й фтизіатра не перебуває, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України ( в редакції Закону № 770-VIII від 10.11.2015), з урахуванням ч. 3 ст. 68 цього Кодексу, покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таке покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду у разі, якщо його зміна не погіршує становища обвинуваченого.
Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню, та неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Таким чином, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до положень ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення щодо ОСОБА_5 з перекваліфікацією його дій з ч. 1 ст. 369 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 цього Кодексу.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що обвинуваченими та захисниками не заявлялось жодних клопотань як в апеляційній скарзі, так і під час її розгляду, у тому числі клопотань, які би підтверджували обґрунтованість доводів апеляційної скарги.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 413, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.05.2021, щодо ОСОБА_15 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_15 з ч. 1 ст. 369 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 цього Кодексу та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

-11-

У решті вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.05.2021, щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді