ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/560/23 Справа № 694/417/23 Категорія: ч. 1 ст. 162 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

27 липня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_3 на вирок Звенигородського райсуду Черкаської обл. від 15.06.2023 р., -

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком ОСОБА_3 визнано винуватою та призначено їй покарання: за ч. 1 ст. 162 КК України - 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.; за ч. 1 ст. 125 КК України - 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 3000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 11000 грн., а всього 14000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

На зазначений вирок обвинувачена ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок стосовно неї скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок суду відносно неї є незаконним, не обґрунтованим і невмотивованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вважає, що заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним за ст. 125 КК України. Суб`єктивна сторона злочину, що розглядається характеризується тільки умисною виною. Відповідно до даних витягу з ЄРДР, 23.01.2023 р. до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за № 0000003 (а. пр. 82), де зазначено, що 12.11.2022 р. близько 19:30 год., за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 штовхнула потерпілу ОСОБА_4 , яка під час падіння вдарилась об котел і отримала тілесні ушкодження. Тобто, на думку апелянта, даний документ спростовує факт скоєння злочину, передбаченого ст. 125 КК України, оскільки там вказано, що обвинувачена лише штовхнула потерпілу ОСОБА_4 ..

Також обвинувачена ОСОБА_3 вказує на те, що вона також 12.11.2022 р. за адресою: АДРЕСА_1 , отримала тілесні ушкодження.

Крім того, будучи попереджені про кримінальну відповідальність потерпіла та свідок ОСОБА_5 дали неправдиві показання щодо спричинення обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , в тому числі і під час проведення слідчих експериментів. Свідок ОСОБА_5 є колишній чоловік обвинуваченої, шлюб з яким розірвано в 2022 р. На даний час він проживає з потерпілою ОСОБА_4 . Стосунки між ними є вкрай негативні.

Свідок ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності чинить тиск на свідка ОСОБА_6 , спричинив їй тілесні ушкодження середньої тяжкості, справа розглядається Звенигородським райсудом Черкаської обл.

Дані факти підтверджується вироком Звенигородського райсуду Черкаської обл. від 13.07.2022 р., відповідно до якого свідка ОСОБА_5 було визнано винним та засуджено за спричинення ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень. Крім того, зараз між ними триває спір з приводу нерухомого майна (визнання договорів дарування нерухомого майна договорами купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно), що підтверджується повідомленнями Черкаського апеляційного суду.

Свідок ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 давали неправдиві показання відносно обвинуваченої в поліції та в суді і навмисно оговорили її, з приводу чого обвинувачена була змушена звертатися до правоохоронних органів.

Обвинувачена ОСОБА_3 наголошує на тому, що вона з метою самозахисту лише відштовхувала потерпілу ОСОБА_4 , тоді як, остання саме навмисно била обвинувачену ОСОБА_3 .

Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону полягає в тому, що всі докази надані суду прокурором в судовому засіданні і на які послався суд, як на докази вини обвинуваченої ОСОБА_3 , є неналежними доказами, оскільки ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду кримінального провадження, в порушення вимог ст. 290 КПК України, відкриття матеріалів кримінального провадження прокурором не проводилось. Документ про відкриття матеріалів кримінального провадження обвинуваченій ОСОБА_3 та її захиснику - адвокату ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутній.

У наданій обвинуваченій копії обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування підписи прокурора відсутні, що вказує на те, що обвинуваченій ОСОБА_3 та її захиснику ОСОБА_7 фактично не було вручено копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що є грубим порушенням норм КПК України та права на захист.

Також зазначає, що оскільки обвинувачена є юридично не грамотною, то 30.01.2023 р. вона уклала договір про надання правової допомоги у даному кримінальному провадженні з адвокатом ОСОБА_8 (ордер та договір в матеріалах справа а. пр. 23, 24). Дійсно 08.06.2023 р. обвинувачена погоджувалася, щоб судове засідання відбулося без участі її захисника ОСОБА_8 , оскільки прокурор лише приєднував до матеріалів справ, якісь документи (не відкриваючи їх стороні захисту). Але обвинувачена ОСОБА_3 не погоджувалась про проведення судових дебатів без захисника ОСОБА_8 , який мав надати в них правовий аналіз наданих суду доказів. Таким чином, позбавивши захисника ОСОБА_8 права виступу в судових дебатах суд порушив вимоги ст. 364 КПК України.

Також обвинувачена ОСОБА_3 вважає, що вона не спричиняла моральної шкоди потерпілій, а штовхнула її лише з метою захисту, щоб уникнути свого побиття.

Сума на правову допомогу становить 11 000 грн., а сума моральної шкоди - 3000 грн. Вважає, що сума витрат, яка була стягнута з обвинуваченої, є неспіврозмірна та несправедлива нічим не підтверджена. Представник - адвокат ОСОБА_9 лише представляла потерпілу в частині заявленого позову і обвинувачення не підтримувала. На думку обвинуваченої ОСОБА_3 в цій частині необхідно повністю відмовити в стягненні з неї витрат на користь потерпілої моральної шкоди в сумі 3000 грн. та витрат на правову допомогу сумі 11000 грн.

Перевіркою матеріалів встановлено, що апеляційна скарга подана з дотриманням встановленого порядку та строку, передбаченого ст. 395 КПК України, та відповідає вимогам ст. 396 КПК України.

Підстав для повернення апеляційної скарги та відмови у відкритті апеляційного провадження, згідно ст. 399 КПК України, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 398, 401 та 402 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_3 на вирок Звенигородського райсуду Черкаської обл. від 15.06.2023 р.

Надіслати копії ухвали про відкриття апеляційного провадження учасникам судового провадження разом з копією апеляційної скарги, інформацію про права та обов`язки.

Встановити строк до 04.09.2023 р. для подання учасниками судового провадження заперечень на апеляційну скаргу.

Запропонувати учасникам судового провадження подати нові докази, на які вони посилаються.

Запропонувати учасникам судового провадження повідомити суд про особисту участь в судовому засіданні, або про розгляд апеляційної скарги в режимі відеоконференції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2