Справа № 553/5025/22
Провадження № 1-кп/553/969/2023
У Х В А Л А

Іменем України

05.05.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000964 від 15.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту № 0000964 від 15.08.2022 ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України за наступних обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_3, близько 00:20 год, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебував разом зі своїм сином ОСОБА_7 в коридорі квартири АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання, де у них відбувся конфлікт на побутовому ґрунті, в ході якого у ОСОБА_5 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Того ж дня, близько 00:25, ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел, спрямований на вбивство, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в коридорі квартири АДРЕСА_1 , в ході виниклого конфлікту, з метою заподіяння смерті ОСОБА_7 , з мотивів особистих неприязних стосунків, використовуючи у якості знаряддя злочину ніж, який ОСОБА_5 взяв правою рукою з шафи в спальній кімнаті, замахнувшись декілька разів вказаним ножем в бік потерпілого, наніс ОСОБА_7 один удар в ділянку грудної клітини зліва, чим спричинив проникаюче колото-різане поранення грудної клітини на бічній поверхні грудної клітини зліва, яке зумовило розвиток загрозливого для життя стану - кровотечу в плевральну порожнину, яка призвела до крововтрати та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, та другий удар в область лівого плечового суглобу, чим спричинив непроникаюче колото-різане поранення по задній поверхні лівого плечового суглобу, яке має ознаки легкого тілесного ушкодження.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер на місці.

Від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про надання доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент та призначення додаткової судово-медичної експертизи. На обґрунтування клопотання зазначено, що під час допиту в суді експерта ОСОБА_8 , остання вказала, що при проведенні судово-медичної експертизи № 10-14/33/2908-ДМ/22 від. 06.10.2022, у неї було недостатньо даних, щоб оцінити показання обвинуваченого, надані під час проведення слідчого експерименту, щодо обставин та механізму спричинення тілесних ушкоджень та могла надати більш детальний висновок, якщо б була присутня при слідчому експерименті. Таким чином, під час судового розгляду не має можливості на підставі наявних доказів, а саме слідчого експерименту, висновку судово-медичної експертизи, допиту експерта спростувати або підтвердити показання обвинуваченого ОСОБА_5 і чи були ці дії навмисні або з необережності, що має істотне значення для кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого. Просив: - доручити органу досудового розслідування, а саме СВ ВП № 2 ЗРУП № 1 ГУНП в Харківській області провести слідчий експеримент за участі обвинуваченого ОСОБА_5 та судово-медичного експерта КЗОЗ ХОБСМЕ з виїздом за адресою: АДРЕСА_2 ; - за результатами слідчого експерименту призначити додаткову судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам ХОБСМЕ та поставити на вирішення питання «Чи відповідають показання щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень, які надав обвинувачений ОСОБА_5 в ході слідчого експерименту, проведеного за дорученням суду, в частині механізму та способу спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень?»

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання, з підстав, викладених у ньому.

Прокурор вказав на відсутність підстав повторно проводити слідчий експеримент, проти призначення додаткової судово-медичної експертизи не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 просили задовольнити клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 подав суду письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого зазначено, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження, а саме, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити. Уточнив, що помилково зазначено у клопотанні, що існує ризик незаконно впливати на потерпілу та вказав, наразі наявні ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисник адвокат ОСОБА_6 вказав на недоведеність ризиків та доцільність обрання більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала позицію захисника обвинуваченого.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявлених клопотань, суд доходить висновку про таке.

Стосовно клопотання захисника обвинуваченого про надання доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент та призначення додаткової судово-медичної експертизи.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав показання про те, що його син ОСОБА_7 протягом життя вживав наркотичні засоби та зловживав спиртними напоями, вів антисоціальний спосіб життя у зв`язку з чим між ними виникали конфлікти, мали місце виклики поліції. Напередодні подій ІНФОРМАЦІЯ_3, син в стані алкогольного сп`яніння висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та ображав його. Близько 00 год. 15 хв. ІНФОРМАЦІЯ_3 він прокинувся, пішов до кухні та помітив, що вхідні двері були відчинені, він замкнув їх і пішов до своєї кімнати, приліг. Через деякий час, почув дзвінок в двері. Відчинивши двері, до квартири увійшов син в стані алкогольного сп`яніння та почав його бити кулаками по обличчю, висловлювався нецензурно. Намагаючись сховалися, забіг до кімнати, взяв сувенірний мисливський ніж та тримаючи двері, які з іншої сторони тримав син, просунув праву руку в щілину між дверним отвором та дверима, почав розмахувати ножем та кричав «не підходь». При цьому, не хотів спричинити сину тілесні ушкодження, а хотів лише налякати. В якийсь момент хватка сина, який тримав правою рукою двері, ослабла. Коли він відкрив двері, побачив, що рубашка сина була в крові, покликав невістку, яка одразу викликали швидку допомогу. По приїзду швидкої, було констатовано смерть його сина ОСОБА_7 . Вважає, що син сам наскочив на ніж і наміру його вбити у нього не було.

Аналогічні показання були надані ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-14/33/2908-ДМ/22 від 06.10.2022, показання підозрюваного ОСОБА_5 , надані в ході проведення слідчого експерименту, загалом не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, щодо можливого способу спричинення, але в свідченнях підозрюваного не відображені дані у відношенні чіткої локалізації та кількості нанесених ушкоджень.

Таким чином, у проведеній судово-медичній експертизі експертом не встановлено чіткого способу та механізму нанесення потерпілому ударів.

Судом було допитано в порядку ст. 356 КПК України, експерта КЗОЗ ХОБСМЕ ОСОБА_8 яка вказала, що під час проведення судово-медичної експертизи № 10-14/33/2908-ДМ/22 від. 06.10.2022, у неї було недостатньо даних, щоб оцінити показання обвинуваченого, надані під час проведення слідчого експерименту, щодо обставин та механізму спричинення тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд зберігає об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Пунктом 1.2.14 розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 року № 53/5, визначено, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи.

Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Таким чином, додаткова експертиза проводиться, зокрема, для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли.

Таким чином, враховуючи, що слідчий експеримент за участі обвинуваченого було проведено без залучення експерта, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, також, з метою виконання завдань кримінального провадження, встановлених ст. 2 КПК України, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити, доручивши органу досудового розслідування провести слідчу дію - слідчий експеримент за участі обвинуваченого ОСОБА_5 із залученням судово-медичного експерта ХОБСМЕ після чого провести додаткову судово - медичну експертизу, надавши на дослідження експерту протокол слідчого експерименту. На вирішення експерту поставити питання: - чи могли утворитися тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обставин, на які вказує обвинувачений ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту за дорученням суду за його участі?

Стосовно клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, суд зазначає таке.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами статті 178 Кримінального процесуального кодексу України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішення питання щодо дії запобіжного заходу, суд не вирішує питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого, а також питання щодо доведеності чи не доведеності його вини у вчиненні цього злочину, оскільки вказані питання, відповідно до вимог статей 373, 374 КПК України, можуть бути вирішені судом лише при прийнятті остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 16.08.2022 стосовно ОСОБА_5 застосовано, а ухвалами від 12.10.2022, 05.12.2022, 23.01.2023 та від 17.03.2023 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.05.2023, включно.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, пов`язаного із застосуванням насильства, від якого настали невідворотні наслідки, при цьому судове провадження знаходиться на стадії судового розгляду.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , його тяжкості та суспільної небезпечності, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства. При цьому, суд вважає недоведеним ризик, про наявність якого вказав прокурор, а саме ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачуються.

Суд також приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.

Крім того, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судових засіданнях.

Суд враховує також відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є пенсіонером, розлучений, відсутність відомостей про міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, в тому числі наявність родини та утриманців, вік обвинуваченого.

Суд відхиляє посилання сторони захисту про доцільність застосовування інших більш м`яких запобіжних заходів та зазначає, що наразі дієво забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам зможе лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

З підстав, передбачених пунктом 2 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 176, 177, 181, 183, 240, 242, 331, 332, 333, Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про надання доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент та призначення додаткової судово-медичної експертизи - задовольнити.

В порядку частини 3 статті 333 Кримінального процесуального кодексу України доручити органу досудового розслідування - слідчому відділу ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області провести слідчу дію - слідчий експеримент щодо відтворення події, яка мала місце 15.08.2022, близько 00 год. 25 хв, в квартирі АДРЕСА_1 , за участі обвинуваченого ОСОБА_5 із зазначенням способу і механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , за обов`язкової участі понятих, обвинуваченого, захисника із залученням судово-медичного експерта ХОБСМЕ.

Слідчий експеримент провести з дотриманням вимог статті 240 Кримінального процесуального кодексу України.

Надати дозвіл слідчому слідчому відділу ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області на проведення слідчої дії - слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_5 поза межами ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Встановити органу досудового розслідування строк для виконання зазначеної ухвали до 01.06.2023.

Призначити у кримінальному провадженні № 0000964 від 15.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України, додаткову судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

- чи могли утворитися тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обставин, на які вказує обвинувачений ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту за дорученням суду за його участі?

Проведення додаткової судово-медичної експертизи доручити експертам Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Дмитрівська, буд. 14, яких попередити про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

Для дослідження експерту надати матеріали кримінального провадження № 0000964 від 15.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України при необхідності, за клопотанням експерта, інші документи.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 03.07.2023, включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 09.05.2023.

Головуючий ОСОБА_1