Справа № 629/5215/23
Провадження № 1-кс/629/1142/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання начальника відділення №1 СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000875 від 06.09.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Алісівка, Близнюківського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм ПСП «Володимирівське», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, -

встановив:

Начальник відділення №1 СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 , звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 слідчий вказує, що 05.09.2023, приблизно о 21-10 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі між селами Богданівка та Новонадеждине Лозівського р-ну Близнюківської ТГ Харківської області. При цьому, керуючи вказаним транспортним засобом, ОСОБА_5 , проїжджаючи по вищезазначений автодорозі, на відстані близько 500 метрів від будинку №1 по вул.Садова в с.Богданівка, у порушення вимог п.10.1,12.2,12.3 Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху керованого ним автомобілю не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, здійснив маневр своїм автомобілем в ліво та допустив зіткнення з мопедом SPARK SP110С-2W, без реєстраційного номеру, який стояв на лівому узбіччі дороги, по ходу руху його автомобілю, та на якому розміщувалися ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої ключиці, закритий перелом плечової кістки праворуч. З місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 зник, при цьому не забезпечивши потерпілим надання медичної допомоги та виклику швидкої медичної допомоги, не повідомивши про вчинену ним ДТП до правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_5 , порушив правила безпеки дорожнього руху керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

06.09.2023 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

06.09.2023, згідно ст.208 КПК України, ОСОБА_5 був затриманий за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення о 15-20 год., протокол №1 від 06.09.2023 та доставлений до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області.

07.09.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за цей злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Окрім цього, для запобігання вищевказаним ризикам, необхідно враховувати суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вивчивши матеріали справи, допитавши підозрюваного ОСОБА_5 , який свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення перебуваючи в стані сп`яніння, заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запропонованого слідчим та прокурором, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, мотивуючи бажанням надавати матеріальну допомогу потерпілим, захисника ОСОБА_4 , який підтримав позицію свого підзахисного, зазначив, що підозрюваний буде виконувати всі процесуальні обов`язки і не має наміру ухилятися від слідства, прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання слідчого на обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.286-1 ч.1 КК України в стані сп`яніння, в результаті чого потерпіла отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, встановлення існування ризиків, передбачених ч.1,3,4,5 ст.177 КПК України: переховуватись від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, вчинення дорожньої транспортної пригоди водієм, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до правової позиції Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду викладеної у справі №170/667/21 від 15 червня 2023 року (аналогічна справа №599/1247/22), унеможливлює в подальшому звільнення винного від призначеного покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК, оскільки зазначеною статтею передбачена заборона у її застосуванні, тобто враховуючи покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, що застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи вимоги ст.182 ч.4,5 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться підозрюваним та його захисником, проте в даному конкретному випадку слідчий суддя приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконанні процесуальних рішень у справі.

При цьому, слідчий суддя враховує, що підозрюваний не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання начальника відділення №1 СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000875,задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000875 від 03.05.2023, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою визначити до шістдесяти днів, до 04.11.2023.

Визначити суму застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, які необхідно внести на розрахунковий рахунок UA0006674, , банк отримувача ДКС України м.Київ, отримувач ТУ ДСА України у Харківській області, до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ст.194 ч.5 КПК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

В задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному та захиснику.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_10