Справа №295/4426/23
УХВАЛА

Іменем України

17.04.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000020 від 20.01.2023 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Житомира, громадянки України, вдови, працюючої прибиральницею ТОВ «Євроголд», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

по обвинуваченню за ч.1 ст.110, ч.2 ст.436-2 КК України

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Згідно із Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_6 , а також інші представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131(ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

20 лютого 2014 РФ розпочато збройну агресію проти України шляхом порушення ЗС РФ всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням РФ порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і РФ про статус та умови перебування Чорноморського флоту РФ на території України від 28 травня 1997 року, для блокування військових частин ЗСУ.

У подальшому 24.02.2022 о 5 годині президентом РФ ОСОБА_6 оголошено про початок спеціальної військової операції на території України. Того ж дня, близько 05 години 10 хвилин ЗС РФ, що діяли за наказом керівництва РФ, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань, після чого війська РФ сухопутним шляхом зайшли на суверенну територію України.

На виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом застосування зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України та здійснили збройні напади на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, цивільні об`єкти, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також здійснюють окупацію окремих частин з числа вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до цього часу та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023 № 58/2023 продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 2013 року, будучи активним Інтернет користувачем, особисто створила власний акаунт у соціальній мережі «ВКонтакте» під нікнеймом « ОСОБА_3 », що має Інтернет-адресу: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », доступ до перегляду змісту якого будь-якими іншими користувачами соціальної мережі «ВКонтакте» не обмежено, так як єдиний користувач мав у ньому функціональні можливості безпосередньо публікувати та видаляти пости, публікації, фото-, відеоматеріали.

При цьому, ОСОБА_3 достовірно знаючи про блокування доступу до російської соціальної мережі «ВКонтакте» на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України від 15.05.2017 № 133, та продовженого на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2020, затвердженого Указом Президента України від 14.05.2020 № 184, використовуючи спеціалізоване розширення «VPN» веб-браузеру «Яндекс», для обходу блокування, умисно, цілеспрямовано, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер даної соціальної мережі через можливість поширення інформації у всесвітній мережі «Інтернет» серед невизначеного кола осіб, користувалась власною сторінкою у соціальній мережі «Вконтакте» шляхом ознайомлення з текстовими та відеоматеріалами, аудіозаписами та зображеннями, розміщеними іншими користувачами вказаної соціальної мережі, та їх поширенням.

У подальшому, не пізніше 31.03.2016, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на поширення серед невизначеного кола осіб користувачів соціальної мережі «ВКонтакте» матеріалів із закликами до вчинення умисних дій зі зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 31.03.2016, перебуваючи за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, в умовах збройного конфлікту, з мотивів невизнання територіальної цілісності та недоторканності України та з метою поширення серед невизначеного кола осіб закликів до вчинення умисних дій зі зміни меж території або державного кордону України, використовуючи власний комп`ютер (системний блок з коробкою марки «Venta» та з жорстким диском марки «WD Caviar Blue» № WCC2EE302331), через встановлений на ньому веб-браузер «Яндекс» із спеціалізованим розширенням «VPN» для обходу блокування, через телекомунікаційну мережу «Internet», з власної веб-сторінки (акаунту) з ніком « ОСОБА_3 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 соціальної мережі «ВКонтакте», будучи обізнаною з умовами та функціональними можливостями її використання, з Інтернет-спільноти « Крым Южный федеральный округ », електронне посилання профілю спільноти ІНФОРМАЦІЯ_4 за допомогою функції «Поділитися» та «На своїй стіні», поширила на власній сторінці, публікацію під назвою: « Помириться с Украиной и украинцами? Ага, щас… » за Інтернет-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

Виходячи з функціоналу даної мережі, внаслідок репосту ОСОБА_3 вказані публікації були візуально сприйняті 314 її друзями та 213 підписниками у вигляді їх оповіщення, а також за період розміщення по даний час з публікаціями мала можливість ознайомитись значна кількість користувачів соціальної мережі «ВКонтакте».

Окрім цього, ОСОБА_3 19.04.2022, перебуваючи за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та з метою їх поширення серед невизначеного кола осіб, використовуючи власний комп`ютер (системний блок з коробкою марки «Venta» та з жорстким диском марки «WD Caviar Blue» № WCC2EE302331), через встановлений на ньому веб-браузер « Яндекс » із спеціалізованим розширенням «VPN» для обходу блокування, через телекомунікаційну мережу «Internet», з власної веб-сторінки (акаунту) з ніком « ОСОБА_3 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 соціальної мережі «ВКонтакте», будучи обізнаною з умовами та функціональними можливостями її використання, керуючись ідеологічними мотивами та з метою ознайомлення з відповідною інформацією невизначеного кола осіб, з Інтернет-спільноти « Голос России », електронне посилання профілю спільноти ІНФОРМАЦІЯ_8 за допомогою функції «Поділитися» та «На своїй стіні», поширила на власній сторінці, публікацію під назвою: « Предупреждение всем, кто будет принимать участие в специальной военной операции » за Інтернет-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 що містить виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році.

Виходячи з функціоналу даної мережі, внаслідок репосту ОСОБА_3 вказані публікації були візуально сприйняті 314 її друзями та 213 підписниками у вигляді їх оповіщення, а також за період розміщення по даний час з публікаціями мала можливість ознайомитись значна кількість користувачів соціальної мережі «ВКонтакте».

Своїми умисними діями, які виразились у розповсюдженні матеріалів, у яких містяться публічні заклики до вчинення умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 110 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України.

11 квітня 2023 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно даної угоди ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень відповідно до обставин та правової кваліфікації, які викладені в угоді та врученому повідомленні про підозру.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.110 та ч.2 ст.436-2 КК України та визначено покарання, яке повинна нести ОСОБА_3 : за ч.1 ст.110 КК України - у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч.2 ст.436-2 КК України - у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.2 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком, який визначить суд.

Керуючись ч.9 ст.100 КПК України, ст.96-1 п.4 ч.1 ст.96-2 КК України у зв`язку зі спеціальною конфіскацією вилучити у власність держави належний ОСОБА_3 системний блок з коробкою марки «Venta» та жорстким диском марки «WD Caviar Blue» № WCC2EE302331.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження означеної угоди, встановлені ч.2 ст.473КПК України та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину визнала повністю та показала, що вона цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110 та ч.2 ст.436-2 КК України, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджену міру покарання. Крім того зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст.476КПК України.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.

Вивчивши надані матеріали, вислухавши думку прокурора, захисника, показання обвинуваченої, суд дійшов висновку про наявність всіх підстав для затвердження цієї угоди.

Згідно п.1ст.314КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.4 ст.469КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як встановлено судом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110 та ч.2 ст.436-2 КК України, які відповідно до ст.12КК України відносяться до нетяжких злочинів. Суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинено дані кримінальні правопорушення, а тому її дії кваліфікує за ч.1 ст.110 та ч.2 ст.436-2 КК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474КПК України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 11 квітня 2023року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 та призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання згідно ст.67КК України не встановлено.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судима, не має негативних характеристик, на спеціальних обліках не перебуває.

З врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватої суд вважає призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст.96-1, 96-2 КК України, ст.100 КПК України.

Арешт на майно, а саме системний блок з коробкою марки «Venta» та з жорстким диском марки «WD Caviar Blue» № WCC2EE302331, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03.04.2023, після набрання вироком законної сили скасувати.

Запобіжний захід не застосовувати.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 371, 372, 394,468, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110 та ч.2 ст.436-2 КК України від 11 квітня 2023року, укладену сторонами по кримінальному провадженню №0000020 від 20.01.2023 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 ..

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110 та ч.2 ст.436-2 КК України і призначити їй покарання:

за ч.1 ст.110 КК України - 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.2 ст.436-2 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1(одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 не обирати.

Арешт на майно, а саме системний блок з коробкою марки «Venta» та з жорстким диском марки «WD Caviar Blue» № WCC2EE302331, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03.04.2023, після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази: належний ОСОБА_3 системний блок з коробкою марки «Venta» та жорстким диском марки «WD Caviar Blue» № WCC2EE302331, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Управління СБ України в Житомирській області відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, ст.96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України у зв`язку зі спеціальною конфіскацією вилучити у власність держави.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

обвинуваченою, її захисником виключно з підстав - призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав - призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1