печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2, при секретарі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за заявою керівника Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про роз`яснення судового рішення у справі 757/52768/20-к за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесені відомостей до ЄРДР,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.07.2022 року задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по повідомленню від 20.10.2020 року. Зобов`язано компетентних посадових осіб Державного бюро розслідувань внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 20.10.2020 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування, про що проінформувати заявника. 03.10.2022 керівник Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 звернувся з заявою про роз`яснення вказаного судового рішення, оскільки воно є незрозумілим, у зв`язку з чим просить роз`яснити підстави та шляхи його виконання. В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань визначені Законом України «Про Державне бюро розслідувань» (далі - Закон). Відповідно до ст. 1 Закону Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції. Крім того, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 Кримінального процесуального кодексу України слідчі Державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень вчинених Президентом України, повноваження якого припинено. Враховуючи викладене, перевіривши обставини зазначені у зверненні, встановлено, що на даний час підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні. Також Постановою від 14.04.2020 № 761/34909/17 Верховний Суд України вказує, що докази, зібрані з порушенням правил підслідності, визначеними ст. 216 КПК України визнаються недопустимими. Відповідно до ст. 105 Конституції України Президент України користується правом недоторканності на час виконання повноважень. Стаття 111 Конституції України визначає, що Президент України може бути усунений з поста Верховною Радою України в порядку імпічменту у разі вчинення ним державної зради або іншого злочину. Рішенням Конституційного Суду України Справа N 1-17/2003 від 10 грудня2003року надано офіційне тлумачення положенням ч. 1 ст. 105 та ч. 1 ст. 111 Конституції України. Так положення частини першої статті 105 Конституції України треба розуміти так,що Президент України на час виконання повноважень не несе кримінальної відповідальності, проти нього не може бути порушена кримінальна справа. Положення частини першої статті 111 Конституції України треба розуміти так, що конституційна процедура розслідування і розгляду справи про усунення Президента України з поста в порядку імпічменту здійснюється без порушення проти нього кримінальної справи. Таким чином аналізуючи діюче законодавство України до повноважень Державного бюро розслідувань не входить проведення досудового розслідування щодо діючого Президента України. Крім того, у разі внесення відомостей про кримінальне правопорушення за повідомленням ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати кримінальне провадження як наслідок, здобуті за результатами такого розслідування докази у подальшому будуть визнані судом недопустимими, так як зібрані з порушенням правил підслідності, визначеними ст. 216 КПК України. Наведені обставини вказують на неможливість виконання вказаного рішення суду, без його роз`яснення. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлені належним чином, причини неявки невідомі. Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду заяви слідчим суддею не здійснювалась. Згідно ч. 2 ст. 380 КПК України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням особи, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасників судового провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення. Зважаючи на ці положення закону, вивчивши заяву про роз`яснення ухвали у судовому провадженні за клопотанням, матеріали вказаного провадження, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явились та приходить до наступного висновку. Так, на особу, що звертається з заявою про роз`яснення рішення покладається обов`язок зазначити, що саме в ньому є незрозумілим, у чому полягає ця незрозумілість, які припускаються варіанти тлумачення тих чи інших формулювань, як це впливає на реалізацію судового рішення тощо. Роз`яснюючи ухвалу слідчий суддя не вправі змінювати зміст такої ухвали, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених в ухвалі. Вимоги, які пред`являє кримінальний процесуальний закон до змісту ухвали, містяться у статті 372 КПК України. Тож у вирішенні питання про межі, в яких слідчий суддя вправі діяти, надаючи роз`яснення ухвали, слід виходити з приписів статей 372 КПК України щодо змісту ухвали. Варто зазначити, що роз`яснення судового рішення, яке на думку певних осіб є незрозумілим, виступає ще одним (крім передбаченого ст. 379 КПК України) способом усунення його недоліків, а щодо передбачених ст. 380 КПК України роз`яснень змісту судового рішення та інших його аспектів, то вони не обумовлені потребою усунення його формальних чи змістових недоліків. Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення. У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова. Зрозумілість рішення полягає в тому, що воно є доступним для сприйняття, дохідливим, таким, що не припускає варіантності свого тлумачення. Суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду. Він може лише, змінивши форму викладення, більш повно, чітко і зрозуміло навести ті частини рішення, що породжують певні труднощі для однозначного сприйняття. Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст. Посилання заявника, щодо неможливості виконання ухвали слідчого судді та відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаної заявою не знайшли свого підтвердження під час розгляду вказаної заяви, оскільки слідчий суддя при розгляді скарг на бездіяльність слідчого, щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення, не дає оцінку та обгрунтованість викладеним в заяві обставинам. Відповідно до рішення Європейського суду «Аднаралов проти України»

(Заява № 10493/12) від 27 листопада 2014 року: «Суд, прокурор, слідчий і орган дізнання зобов`язані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання». «Приводами до порушення кримінальної справи є: 1) заяви або повідомлення підприємств, установ, організацій, посадових осіб, представників влади, громадськості або окремих громадян; 2) повідомлення представників влади, громадськості або окремих громадян, які затримали підозрювану особу на місці вчинення злочину або з поличним; 3) явка з повинною; 4) повідомлення, опубліковані в пресі; 5) безпосереднє виявлення органом дізнання, слідчим, прокурором або судом ознак злочину. Справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.». «Прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов`язані приймати заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню. По заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов`язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: 1) порушити кримінальну справу; 2) відмовити в порушенні кримінальної справи; 3) направити заяву або повідомлення за належністю. Одночасно вживається всіх можливих заходів, щоб запобігти злочинові або припинити його... Коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється прокурором; слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи Посадових осіб або витребування необхідних документів. Заява або повідомлення про злочини до порушення кримінальної справи можуть бути перевірені шляхом проведення оперативно-розшукової діяльності. ...». Слідчий суддя вивчивши заяву, дослідивши матеріали провадження, не встановив необхідності та підстав роз`яснення судового рішення, оскільки під час судового розгляду заяви встановлено, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам статті 372 КПК України, за своїм змістом є зрозумілою, зміст не містить неоднозначного трактування, підстави та мотиви прийняття даного рішення наведені в ухвалі. Враховуючи викладене, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про безпідставність заяви про роз`яснення судового рішення та, як наслідок у її задоволенні вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 369, 380 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви керівника Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про роз`яснення судового рішення у справі 757/52768/20-к за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесені відомостей до ЄРДР - відмовити. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_2