Номер провадження: 11-сс/813/1555/22
Справа № 522/9385/21 1-кс/522/5219/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокат ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2021 року про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні №0000500, внесеному до ЄРДР 29 квітня 2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 , та накладено арешт, заборонивши відчуження, розпорядження та користування будь яким фізичним та юридичним особам, заборонити проведення будь-яких будівельних робіт (реконструкції, ремонту, нового будівництва, тощо), заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме:

1. Квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

2. Квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

3. Квартира АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

4. Квартира АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

5. Квартира АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

6. Квартира АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

7. Квартира АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

8. Квартира АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

9. Квартира АДРЕСА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

10. Квартира АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

11. Квартира АДРЕСА_11 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

12. Квартира АДРЕСА_12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що арештоване нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення та може мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та необхідне для проведення експертиз, а отже потребує збереження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, та такою, що постановлена без достатніх на це підстав та з порушенням вимог КПК України, з наступних підстав:

- ОСОБА_8 є належним власником квартири АДРЕСА_3 , не є підозрюваною у вказаному кримінальному проваджені, жодного відношення до нього не має;

- квартира АДРЕСА_3 , не може бути речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки не відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України;

- оскаржена ухвала обмежує право власності добросовісного набувача ОСОБА_8 .

Крім того, апелянт звертає увагу суду, що з моменту накладання арешту на майно пройшло майже 18 місяців, і цього час було достатньо для проведення усіх слідчих дій, у тому числі експертиз.

На підставі наведеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладання арешту на квартиру АДРЕСА_3 .

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі аналізу змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно в межах вказаного кримінального провадження, останній визначив метою накладення арешту на нерухоме майно, його збереження як речового доказу, оскільки існують достатні підстави вважати що ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, отримавши кошти від ОСОБА_11 , за рахунок реалізації йому квартир за номерами: 1, 2, АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_12 , вчинив шахрайські дії щодо присвоєння собі вказаних коштів, та здійснив у змові з невстановленим колом осіб відчуження вказаних квартир іншим особам.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався не в повному обсязі, з огляду на таке.

Частиною 4 статті 190 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, передбачена кримінальна відповідальність за шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

Об`єктом вказаного злочину є економічні відносини власності. Отже, на переконання апеляційного суду, є достатньо підстав вважати, що квартири АДРЕСА_3 , є предметом злочину та має суттєве значення для встановлення фактичних обставин справи.

При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні оголошення підозри. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту згідно положень ст. 174 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та апеляційним судом не встановлено.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор підтвердив, що наразі в рамках вказаного кримінального провадження проводиться експертиза.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 170 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини кримінального провадження, беручи до уваги, що обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, є правові підстави для арешту майна, тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2021 року про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні №0000500, внесеному до ЄРДР 29 квітня 2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4