Дата документу 05.12.2022Справа № 643/7859/21
Провадження № 1-кп/554/549/2022
У Х В А Л А

05 грудня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004874 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Щебетовка Феодосіївського району АР Крим, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, судимого

29 травня 2019 року Городищенським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 358 КК України до 5 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком на 3 роки

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувають матеріали кримінального провадження № 0004874 по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , мотивуючи його тим, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які існували як під час досудового розслідування, так і на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, на цей час не зникли та не зменшилися. Посилалася на характер вчиненого злочинного діяння, спосіб його скоєння, поведінку та особу кожного з обвинувачених та вважала, що наявні достатні підстави, що вони можуть ухилитися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, впливати на іншого обвинуваченого, свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також продовжити злочинну діяльність, оскільки припинення тривалої протиправної діяльності організованої групи, організатором якої є ОСОБА_5 не було добровільним, а є наслідком діяльності правоохоронних органів.

Захисники обвинувачених - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явилися у зв`язку з об`єктивною неможливістю з`єднатися з ними дистанційно в режимі відеоконеренції, пов`язаною з відсутністю електропостачання.

Ухвалою суду для виконання окремої процесуальної дії було призначено захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, яка, діючи на підставі доручень для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі № 016-160000812 та № 016-160000813, заперечувала проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вважаючи їх невмотивованими та необгрунтованими, а ризики прокурором не доведеними, у зв`язку з чим просила змінити відносно кожного з обвинувачених запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримували думку захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповіжно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Перевіряючи наявність обгрунтованої підозри кожного з обвинувачених в цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що сукупність матеріалів судового провадження на данному етапі розгляду кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою, оскільки обгрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що прокурором доведені, а стороною захисту не спростовані доводи щодо наявності ризиків переховування обвинувачених від суду з метою уникнення покарання за вчинене, враховуючи, що судовий розгляд в цьому кримінальному провадженні не завершено, незаконного впливу на свідків та потерпілих в цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим вони можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань, а також ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної поведінки кожного з обвинувачених.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що наявні достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з мотивів, наведених прокурором, зважаючи при цьому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу щодо останнього не зникли та продовжують існувати й на цей час, так як сам факт перебування обвинувачених в умовах ізоляції, на думку суду, не міг змінити їх настільки, що зникла суспільна небезпечність вчиненого діяння або змінились обставини, які б виключали можливість повторення вчинення ним аналогічних дій.

При цьому, суд враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину становить від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи характеристику особи кожного з обвинувачених, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та тяжкість вчиненого, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченим заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (із розрахунку 2 481,00 гривень), вважаючи, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з визначенням розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314, 331, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити.

Обраний щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 лютого 2023 року, кожному.

Визначити обвинуваченим альтернативний запобіжний захід у вигляді застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480,00 грн, кожному.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, обвинуваченого, за якого вона була внесена, з-під варти - звільнити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений, відносно якого вона була внесена, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, наступні обовязки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися за межі України без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до вимог ст. 182 КПК України, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде внесена в дохід держави та зарахована до Державного бюджету України.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 17 годині 05 грудня 2022 року.

Суддя ОСОБА_9