Справа № 357/9724/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за №0001221, внесеному до ЄРДР 01.07.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербаки, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 03.03.2008 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 13.11.2008 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 30.06.2010 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 16.04.2014 року вироком Володарського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 5 років позбавлення волі;

27.03.2015 року вироком Березанського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 186, 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, на 5 років позбавлення волі.

Звільнений 05.04.2018 року по відбуттю строку покарання з Райківської ВК №73;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

29 травня 2021 року ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Молодіжній, 20 в м. Біла Церква Київської області, помітив у потерпілої ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 6 Pro» ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . У цей час у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману, попросив у ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 6 Pro», ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , щоб зателефонувати, заздалегідь не маючи наміру на його повернення.

ОСОБА_6 добросовісно помиляючись в тому, що ОСОБА_3 поверне зазначене майно, надала йому вищевказаний мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 6 Pro», ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 348 гривні 33 копійки, для здійснення телефонного дзвінка, однак ОСОБА_3 імітуючи розмову по телефону, не маючи при цьому наміру повертати даний мобільний телефон, відійшов від місця вчинення кримінального правопорушення та зник з поля зору потерпілої.

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , майнової шкоди в розмірі 2348 гривні 33 копійки.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Зазначив, що 29.05.2021 року, на масиві Леваневського, на дитячому майданчику у потерпілої попросив мобільний телефон, щоб зателефонувати та не повернув його. Телефон приніс до себе додому, поставив свою карточку та користувався ним. Потім дав покористуватися матері. Коли приїхала поліція, то він їм віддав телефон. Назву та вартість телефона, які зазначені о обвинувальному акті не оспорює. Розумів, що в нього чужий телефон. Чому не повернув телефон пояснити не зміг. Запевнив суд, що зробив для себе належні висновки, більше таке не повториться. Просив вибачення у потерпілої та не позбавляти його волі.

Крім визнання винуватості, винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона з кумою та дітьми перебувала на дитячому майданчику по вул. Молодіжна, 20 в м. Біла Церква. До них підійшло двоє незнайомих хлопців, один з них попросив мобільний телефон, щоб поговорити. Вона надала свій телефон та в цей момент її покликав син. Коли вона повернулася, то незнайомих чоловіків вже не було. Телефон був вимкнений. Вона звернулася до працівників поліції. Зазначила, що телефон їй повернули працівники поліції, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Просила не позбавляти його волі.

Також винуватість ОСОБА_3 доводиться дослідженими письмовими доказами, а саме, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України внесені 01.07.2021 року за № 0001221.

Відповідно до постанови про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 06.08.20221 року вбачається, що в кримінальному провадженні № 0001221 від 01.07.2021 року змінено кваліфікацію з ч. 1 ст. 190 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України внесені 01.07.2021 року за № 0001221.

Незважаючи на те, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, суд приймає до уваги наявність вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки з урахуванням положення ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судовому засіданні оголошено і досліджено рапорт ДОП Білоцерківського РУП ОСОБА_8 з якого вбачається, що в нього на виконанні знаходиться матеріали ЄО № 19546 від 02.06.2021 року та просить дозволу на перереєстрацію даних матеріалів до ЄРДР.

З дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_6 від 30.06.2021 року, убачається, що остання просить допомоги в розшуку її мобільного телефону, який в неї попросив один з чоловіків та не повернув.

З дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_6 від 02.06.2021 року, убачається, що остання просить допомоги в розшуку її мобільного телефону, який в неї попросив один з чоловіків та не повернув.

З протоколу отримання речей від 07.07.2021 року убачається, що в період часу з 09.00 год. по 09.10 год. потерпіла ОСОБА_6 передала дізнавачу СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 коробку від мобільного телефону «Xiaomi» моделі «Redmi Note 6 Pro», ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07.07.2021 року коробку від мобільного телефону «Xiaomi» моделі «Redmi Note 6 Pro», ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0001221 від 01.07.2021 року та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .

З протоколу огляду предмету з фототаблицею від 07.07.2021 року убачається, що дізнавач в приміщенні службового кабінету, провів огляд коробки від мобільного телефону Xiaomi» моделі «Redmi Note 6 Pro», ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

З протоколу отримання речей від 06.07.2021 року убачається, що в період часу з 09.00 год. по 09.10 год. ОСОБА_10 передав дізнавачу СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 6 Pro», ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

З протоколу огляду предмету з фототаблицею від 16.07.2021 року убачається, що дізнавач в приміщенні службового кабінету, провів огляд мобільного телефону Xiaomi» моделі «Redmi Note 6 Pro», ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Відповідно до дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_3 вбачається, що останній просить долучити до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон Xiaomi» моделі «Redmi Note 6 Pro», ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який він викрав з земельної ділянки в траві, коли побачив, як він випав у невідомої йому дівчини за адресою: АДРЕСА_3 .

З дослвідженого в судовому засіданні висновку експерта №СЕ-19/111-21/34566-ТВ від 28.07.2021 року з додатком вбачається, що ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Xiaomi» Redmi Note 6 Pro 3/32 GB з урахуванням зношення в процесі експлуатації з 2018 року, станом на 29.05.2021 року становила 2348,33 грн.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 04.08.2021 року потерпіла ОСОБА_6 впізнала особу під номером №1- ОСОБА_3 , який шляхом обману заволодів її мобільним телефоном.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 04.08.2021 року свідок ОСОБА_11 , впізнала особу під номером №3- ОСОБА_3 , а саме чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , який проживає в с. Щербаки Білоцерківського району.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 16.07.2021 року мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 6 Pro», чорного кольору, ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0001221 від 01.07.2021 року та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .

З дослідженої в судовому засіданні розписки ОСОБА_6 вбачається, що остання отримала від працівників поліції мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 6 Pro», чорного кольору, ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та зобов`язується зберігати до винесення рішення судом.

Відповідно до постанови про визначення підслідності від 04.08.2021 року підслідність у кримінальному провадженні № 0001221 від 01.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визначено за слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.

Наведені докази у сукупності не викликають сумніву, є достовірними, належними, об`єктивними та допустимими, не суперечать один одному, та повністю узгоджуються між собою.

Покази потерпілої та письмові докази у провадженні, про обставини заволодіння телефоном шляхом обману узгоджуються між собою, не суперечать один одному, а навпаки доповнюють один одного і у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що відповідає вимогам ст. 377 КПК України, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною винуватість ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Згідно з ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Європейський Суд вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення менш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, суд зазначає, що наряду з іншими видами покарань, вказаною нормою закону передбачено також штраф. Разом із тим, призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи його розмір, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Майновий стан винного є поняттям оціночним. Для оцінки майнового стану винного слід, зокрема, враховувати розмір заробітної плати, пенсії чи стипендії такої особи; грошових доходів від підприємницької чи іншої законної діяльності; доходів у вигляді відсотків за банківськими вкладами; доходів від цінних паперів; нерухомого та іншого майна. Оскільки, обвинувачений офіційно не працює, постійного джерела доходу не має, а тому, в даному конкретному випадку, до нього, на думку суду, не може бути застосований такий вид покарання як штраф.

Що стосується, такого виду покарання, як виправні роботи, який передбачений санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, то в даному випадку, він також не підлягає застосуванню, оскільки даний вид покарання повинен відбуватися за місцем роботи засудженого, а ОСОБА_3 не працює.

З огляду на викладене, враховуючи, що до ОСОБА_3 не можуть бути застосовані менш суворі види покарання, передбачені санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, суд дійшов висновку, що для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч. 2 статті 190 КК України.

При призначенні цього виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікарів нарколоа та психіатра не перебуває, обставину, що помякшує покарання, відсутність тих, що його обтяжують, думки прокурора та потерпілої, висловлені в судових дебатах, та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці, що відповідає призначеному покаранню у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначення іншого виду покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, його суспільній небезпеці, та особі ОСОБА_3 , не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших правопорушень.

На думку суду, призначене покарання у виді обмеження волі, передбачене санкцією статті обвинувачення, буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових правопорушень, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, суд не вбачає, оскільки звільнення від відбування покарання у даному конкретному випадку, не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 514,86 грн.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України 2 роки обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу фактичного виконання вироку, після його вступу в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн. 86 коп.

Речові докази:-

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 6 Pro», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити в останньої, як у власника майна;

- коробку від мобільного телефону «Xiaomi» моделі «Redmi Note 6 Pro», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , яку передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити в останньої, як у власника майна.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_13