Справа № 462/1629/23
провадження 1-кп/462/342/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000209 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Рудно Львівського району Львівської області, українки, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, вдови, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000209 відносно ОСОБА_4 про обвинуваченняу вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження №0000209 у зв`язку із закінченням строку давності притягнення її до кримінальної відповідальності, передбаченого ст.49 КК України, і звільнення її від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.366 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання обвинуваченої не заперечив, вважає таке підставним, так як строк, протягом якого особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , минув, перебіг давності за обставин, передбачених ч.2, 3 ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався. Просить клопотання задовольнити.

Заслухавши доводи обвинуваченої та думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20).

Згідно обвинувального акта, 23.05.2018 року ОСОБА_4 , відповідно до наказу №120/ос від 05.09.2016 року виробничого підрозділу «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», перебуваючи на посаді майстра «Цеху допоміжного виробництва №1», що відноситься до виробничого підрозділу «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», що знаходиться у м.Львові на вул.Чернівецька, 15 (далі - підприємство), будучи відповідальною за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи, що табелі обліку використання робочого часу типової форми №П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто маючи прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку, особисто, умисно, підробила табель обліку використання робочого часу типової форми №П-5 за травень 2018 року, шляхом внесення до відповідної графи (рядка) №7, (стовпців) №22, 23 та 24 табелю обліку використання робочого часу підприємства завідомо неправдиві відомості про перебування на роботі та відпрацювання робочих годин працівником «Цеху допоміжного виробництва №1» виробничого підрозділу «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_5 за 29.05.2018 року, 30.05.2018 року та 31.05.2018 року, якийв подальшому особисто підписала, тобто завірила дані про завідомо неправдиві відомості.

Відповідно до отриманої інформації від ІНФОРМАЦІЯ_2 №0.184-28380/0/15-19 від 06.08.2019 року, громадянка ОСОБА_5 з 29.05.2018 року по 15.06.2018 року перебувала за кордоном, а відтак ОСОБА_4 вчинила службове підроблення.

Стороною обвинувачення вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України, тобто вчинення службового підроблення, а саме внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, який відповідно до ст.12 КК України (в редакції, що діяла на час скоєння злочину) є злочином невеликої тяжкості, за вчинення якого, в редакції ч.1 ст.366 КК України станом на час вчинення, а саме 23.05.2018 року, передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене. Згідно обвинувального акта, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 23.05.2018 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час здійснення судового провадження і розгляду клопотання обвинуваченої закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину), щодо інкримінованого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину).

Згідно з ч.2 ст.49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину) перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.2, 3 ст.49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 дала свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно неї з цих підстав.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши беззаперечну згоду обвинуваченої на таке звільнення, з огляду на те, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , є злочином невеликої тяжкості (згідно із ст.12 КК України у редакції, що діяла на час вчинення злочину), за який передбачене покарання у виді обмеження волі, та з моменту скоєння такого минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов переконання, що клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності є підставним, відтак таке слід задовольнити і звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно неї кримінальне провадження.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні, запобіжні заходи відносно обвинуваченої не застосовувались, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.284, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд

постановив:

Клопотання обвинуваченої задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.

Кримінальне провадження №0000209 відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 20 березня 2023 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1