Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: обвинуваченої ОСОБА_5 , та її захисника, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/622/22, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2022 року, частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000223, внесеному 04.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, непрацюючої, раніше не судимої.

Цією ухвалою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 06 січня 2023 року включно з визначенням розміру застави.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000223, відомості про кримінальне правопорушення у якому 04.05.2022 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. ч. 1, 2, ст. 307 КК України. Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України,- у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої обрано ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2022 з визначенням застави у розмірі 70 (сімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 173 670 (сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят) грн, у разі внесення якої на обвинувачену покладені відповідні процесуальні обов`язки. Дата закінчення дії ухвали суду від 15.09.2022 11 листопада 2022 року. У клопотанні прокурор вказує на необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, обґрунтовуючи доводи тим, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: обвинувачувана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, знаючи про тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення - позбавлення волі на строк до десяти років із конфіскацією майна, з метою уникнення відповідальності за вчинений нею злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Окрім того, прокурор посилається на те, що під час досудового розслідування кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , чиї показання слідчий, прокурор взяли до уваги під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають суттєве значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а досудовим розслідуванням проводяться оперативні заходи з метою встановлення можливих свідків та очевидців, які в подальшому будуть допитані, як свідки й їхні показання можуть мати важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. З огляду на наведене, існує ризик того, що обвинувачувана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни наданих раніше ними показань; також під час досудового розслідування встановлено, що обвинувачувана ОСОБА_5 систематично займалась збутом психотропних речовин на території Ужгородського району, Закарпатської області, а тому орган досудового розслідування доходить до висновку про те, що обвинувачувана ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, або ж продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Прокурор у клопотанні також зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Просить клопотання задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши доводи клопотання, надані у їх підтвердження докази, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, які віднесено до тяжких злочинів, та караються позбавленням волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, і є наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які у клопотанні вказує прокурор. Окрім того, дослідивши доводи клопотання та наявні у кримінальному провадженні докази, суд також дійшов висновку про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої та не зможе запобігти вказаним ризикам. Приймаючи рішення судом взято до уваги і те, що судовий розгляд кримінального провадження лише розпочато, не досліджувалися жодні докази, не допитані свідки. При цьому, судом також взято до уваги і те, що обвинувачена має зареєстроване місце проживання, є працездатною особою, хоча тривалий час ніде не працює, живе, як повідомила суду, за рахунок коштів дідуся; хоча офіційно одружена, однак на утриманні дітей не має, тобто достатні соціально стримуючі фактори у неї відсутні, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали її утриманню під вартою, не страждає. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що відносно обвинуваченої ОСОБА_5 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до шістдесяти днів, а саме до 06 січня 2023 року включно з визначенням застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала суду незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що підозра у вчиненні інкримінованих його підзахисній кримінальних правопорушень є необґрунтованою, обраний щодо неї запобіжний захід вважає несправедливим. Зазначає, що незважаючи на те, що строкове право прокурора на подання клопотання про продовження строку тримання під вартою існує у період, який закінчується відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України - за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали, прокурор подав таке клопотання 07.11.2022 без клопотання про продовження цього строку. Зазначає, що жоден ризик, на який посилається прокурор у клопотанні, не підтверджений належними та переконливими доказами. Окрім того, адвокат стверджує, що прокурор у клопотанні заявив про існування нових ризиків, які на його думку, виникли з моменту постановлення ухвали суду від 15.09.2022, які фактично не можуть виникнути в умовах, коли обвинувачена ОСОБА_5 перебуває під вартою, при цьому звертає увагу на те, що судом залишено поза увагою той факт, що його підзахисна має зареєстроване постійне місце проживання, іншого житла не має, під час досудового розслідування ОСОБА_5 у розшуку не перебувала, процесуальні обов`язки не порушувала, мотиву переховуватись від слідства та суду немає, як і наміру незаконно впливати на свідків, експерта, інших учасників кримінального провадження, ризик вчиняти інше кримінальне правопорушення також відсутній. Адвокат ОСОБА_6 вказує і на те, що під час розгляду клопотання прокурора, судом залишено поза увагою молодий вік обвинуваченої, здоров`я якої в умовах ізоляції може погіршитись, не враховано існування соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_5 має сім`ю та родичів, перебуває у офіційному шлюбі, і те, що вона до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувалась. Вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального Закону, порушує право обвинуваченої на свободу та справедливий суд, містить необґрунтовані припущення, тому просить її скасувати, у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника, адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що сторона обвинувачення належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін до апеляційного суду не надходило, і при цьому, сторона захисту не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі сторони обвинувачення.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винною у вчиненні кримінального правопорушення (позбавлення волі на строк до 10 років із конфіскацією майна); дані про особу обвинуваченої (раніше не судима, не працююча, не одружена, дітей на утриманні не має); відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення прокурором наявності передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків переховування ОСОБА_5 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, незаконний вплив на свідків з метою зміни ними показів на її користь, вчинення інших кримінальних правопорушень, які на даний час не відпали та не зменшилися.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані як у суді першої інстанції, так і в ході розгляду апеляційної скарги. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченої, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, і що до неї може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченої, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що жоден ризик, на який посилається прокурор у клопотанні, не підтверджений належними та переконливими доказами, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Як необґрунтовані та непідтверджені апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що прокурор у клопотанні заявив про існування нових ризиків, які на його думку, виникли з моменту постановлення ухвали суду від 15.09.2022, які фактично не можуть виникнути в умовах, коли обвинувачена ОСОБА_5 перебуває під вартою. Відхиляючи ці доводи апеляційний суд звертає увагу на те, що ризики, на які прокурор послався у клопотанні від 10.11.2022 як на такі, що не зменшилися та продовжують існувати, тобто передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, були встановлені і під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, чим спростовуються посилання сторони захисту.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачена ОСОБА_5 має зареєстроване постійне місце проживання, іншого житла не має, під час досудового розслідування ОСОБА_5 у розшуку не перебувала, процесуальні обов`язки не порушувала, мотиву переховуватись від слідства та суду немає, як і наміру незаконно впливати на свідків, експерта, інших учасників кримінального провадження, чи вчиняти інше кримінальне правопорушення, є молодою за віком, її здоров`я умовах ізоляції може погіршитись, має соціальні зв`язки, зокрема сім`ю та родичів, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище визнає такими, що не спростовують встановлених ризиків, а відтак і не дають підстав для застосування щодо обвинуваченої менш суворого запобіжного заходу, у тому числі і домашнього арешту.

При оцінці доводів про те, що ОСОБА_5 перебуває у офіційному шлюбі, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б підтверджували ці доводи, а тому вони відхиляються як не підтверджені і такі, що також не впливають на висновки суду першої інстанції про наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків і неможливість їх запобігання шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченої таких захворювань, що виключають тримання її під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачена і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, або визначення меншого розміру застави.

Доводи апеляційної скарги про те, що строкове право прокурора на подання клопотання про продовження строку тримання під вартою існує у період, який закінчується відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України - за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали, прокурор подав таке клопотання 07.11.2022 без клопотання про продовження цього строку, апеляційний суд відхиляє як такі, що також жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак і не являються підставами для скасування оскаржуваної ухвали та зміни обвинуваченій запобіжного заходу.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що підозра ОСОБА_5 є необґрунтованою, колегія суддів звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості підозри ОСОБА_5 надавалась при застосуванні щодо неї запобіжного заходу, і зазначає, що на цій стадії процесу, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що у кримінальному провадженні наявні докази, які вказують на можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих їй кримінально-карних діянь. Тому, ці доводи визнаються такими, що також не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, взявши до уваги положення ч. 1 ст. 197 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора, продовживши обвинуваченій строк тримання під вартою із раніше визначеним розміром застави, на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 06.01.2023 включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувалось під час її розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2022 року, якою частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000223, внесеному 04.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2, ст. 307 КК України, ОСОБА_5 та продовжено щодо обвинуваченої строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 06 січня 2023 року включно з визначенням застави у розмірі 173 670 (сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят) грн, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: