Справа № 487/110/23
Провадження № 1-кп/487/508/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва матеріали по обвинувальному акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001719 від 25.11.2022 року, відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001719 від 25.11.2022 року, відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України,

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 діб.

Захисник та обвинувачений у підготовчому судовому засідання проти задоволення клопотання заперечували у зв`язку з невизнанням ОСОБА_6 своєї вини та відсутністю доказів та її доведення; недоведеністю ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеністю недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу. З огляду на особу обвинуваченого, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали за клопотанням, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001719 від 25.11.2022 року, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 186 КК України.

За версією сторони обвинувачення 25.11.2022 приблизно о 13:20 13:40 годині, раніше судимий ОСОБА_6 , будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану, перебував у АДРЕСА_1 де він побачив потерпілого ОСОБА_7 та у нього виник раптовий, злочинний, корисливий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 підбіг ззаду до ОСОБА_7 наніс останньому один удар по голові дерев`яним шматком паркану, після чого повалив потерпілого на землю та продовжив наносити удари в обличчя. Після цього ОСОБА_6 зняв з потерпілого наплічну сумку в якій знаходились: мобільний кнопковий телефон марки «Nokia» чорного кольору, грошові кошти в сумі 850 гривень, банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , паспорт громадянина України та пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого. В подальшому ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 850 гривень.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 28.11.2022 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.01.2023 року включно. За змістом ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 28.11.2022 року обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України; протоколом огляду місця події від 25.11.2022; показаннями потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_7 для впізнання ОСОБА_6 за фотознімками; показаннями свідка ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення ОСОБА_8 для впізнання ОСОБА_6 за фотознімками; показаннями свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення ОСОБА_9 для впізнання ОСОБА_6 за фотознімками; показаннями свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення ОСОБА_10 для впізнання ОСОБА_6 за фотознімками.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

24.01.2023 року ОСОБА_6 звільнено з-під варти у зв`язку із закінченням строку дії ухвали.

24.01.2023 року прокурором подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 4 ст. 186 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків у даному кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування, серед іншого, було допитано в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . За змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов суд доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, раніше судимий, притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності, має не погашену в установленому законом порядку судимість, що, з урахуванням даних про особу підозрюваного, свідчить про можливість, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення; в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до десяти років позбавлення волі. Крім того, судом враховуються: вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився у 1991 році; на обліку за станом здоров`я не перебуває, інвалідність не встановлювалась. Крім того, судом враховуються: міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_6 офіційно неодружений, має неповнолітню дитину 2014 року народження, яка проживає з матір`ю, має місце проживання у місті Миколаєві, за яким, зі слів, проживає з бабусею та тіткою. ОСОБА_6 раніше судимий, звільнений з Ольшанської ВК Миколаївської області 09.01.2019 року у зв`язку із відбуттям покарання. Наразі на розгляді в Заводському районному суді міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України (ЄРДР №001862 від 08.05.2019 року), а також обвинувальні акти: за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (ЄРДР №0001329 від 16.09.2022 року), за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (ЄРДР №0000799 від 07.06.2022 року). Розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_6 , складає 850 гривень.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням до потерпілого насильства, дані про особу обвинуваченого, суд не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 193, 194, 199, 314-316, 369, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» без можливості внесення застави строком до 25.03.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 31.01.2023 року.

Суддя ОСОБА_1