Справа № 573/1275/22
Номер провадження 1-кп/573/143/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03 жовтня 2022 року за №0000143 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня-спеціальна, розлученого, військовослужбовця ЗСУ, до мобілізації працював мийником-прибиральником рухомого складу ТОВ «Автобудкомплекс Ковальська» в м. Київ, не є особою з інвалідністю, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимого вироком Білопільського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2012 року за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, звільненого по відбуттю строку покарання 18 жовтня 2019 року, судимість не знята й не погашена

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

29 вересня 2022 року близько 19 години ОСОБА_4 перебував у дворі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , куди в цей час з будинку вийшла його цивільна дружина ОСОБА_5 .
У подальшому між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, в ході якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_4 виник злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 , стоячи навпроти ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння шкоди здоров`ю останньої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс їй один удар правою ногою в живіт. Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_4 , стоячи навпроти ОСОБА_5 , наніс останній один удар кулаком правої руки в область лівої скроні. В результаті вказаного удару ОСОБА_5 впала на землю на коліна. У цей час ОСОБА_4 , стоячи з правого боку від потерпілої, наніс їй один удар правою ногою в живіт.

У результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця у лівій виличній ділянці, з переходом на нижню третину лоба зліва та дещо на ліву очноямкову ділянку, які відносяться до категорії легких.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільно небезпечний характер, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинив кримінальний проступок з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, дав показання, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема, підтвердив, що 29 вересня 2022 року близько 19 години перебував на подвір`ї домогосподарства за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час з будинку на подвір`я вийшла його цивільна дружина ОСОБА_5 , яка є вагітною. Між ними виник словесний конфлікт, у ході якого, він наніс ОСОБА_5 один удар правою ногою в живіт. Потім ще один удар кулаком правої руки в область лівої скроні, від якого дружина впала на землю, на коліна. У цей момент наніс їй один удар правою ногою в живіт.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Зокрема, суд враховує, що за кваліфікацією ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за що має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, за місцем проживання характеризується негативно, як особа з неврівноваженим характером, зловживає спиртними напоями, проходить службу в ЗСУ, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_6 , 2014 року народження, а також думку потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні підтримала позицію прокурора щодо можливості призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, у виді штрафу, при цьому зазначивши, що вибачила ОСОБА_4 , претензій матеріального й морального характеру до нього не має.
Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 є рецидив злочину, вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя та вчинення кримінального правопорушення щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності.

Таким чином, враховуючи зазначені вище пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, з урахуванням особи ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого діяння та наслідків, що настали, думки потерпілої, яка вибачила обвинуваченого, претензій матеріального й морального характеру до нього не має, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді штрафу.

На думку суду, призначення такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

У ході досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя