ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/346/23 (1-кс/629/124/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/310/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: скарга на бездіяльність слідчого
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

заявника - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 2 лютого 2023 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від 02.01.2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заявником обрано неправильний спосіб захисту своїх прав, необізнаність скаржника в цивільно-процесуальному законодавстві не свідчить про встановлення обставини, що можуть свідчити про вчинення особами кримінального правопорушення, а тому скарга ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є необґрунтованою та безпідставною, орган досудового розслідування діяв в спосіб, визначений законом, в межах наданих йому повноважень, права заявника не порушені.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить зобов`язати посадових осіб Лозівського РВП ГУНП в Харківській області внести відомості до ЄРДР про вчинений злочин , а саме шахрайство нотаріусом ОСОБА_8 та громадянкою ОСОБА_9 .

Вказує, що його майном, а саме 2-х кімнатною квартирою заволоділи шляхом обману.

Зазначає, що у вересні та жовтні 2021 року знаходився в інфекційному відділенні на лікуванні, був виявлений Ковід, стан здоров`я був дуже важкий, не міг ходити, важко було дихати, постійно втрачав свідомість.

Після виписки, зателефонував племіннику померлого друга та звернувся за допомогою, він відвіз його до будинку, де ніхто не проживав, бо ключі від власної квартири він десь загубив, після чого знову стало погано та вказана особа відвезла його до поліклініки, де йому видали направлення на стаціонар.

Після цього мати вказаної особи ОСОБА_9 запропонувала йому укласти договір довічного утримання, тобто запропонувала доглядати за ним, а після смерті похоронити його.

Апелянт погодився та вони поїхали до нотаріуса. Перший нотаріус відмовився посвідчувати угоду, побачивши стан здоров`я ОСОБА_6 .

Другий нотаріус, ОСОБА_8 , вийшла до автівки, де лежав на задньому сидінні ОСОБА_6 та спитала, чи погоджується він на підписання договору довічного утримання, на що він погодився.

Наголошує на тому, що він до нотаріальної контори не заходився, був в автомобілі, в жахливому стані, не міг рухатись, важко взагалі розумів що відбувається.

При цьому жодної довідки для укладення угоди, яка є обов`язковою в таких випадках, про можливість керувати своїми діями, нотаріус не просила і таку довідку не отримував.

Надалі, син ОСОБА_9 виніс якісь документи і ОСОБА_6 їх підписав, вважаючи що це договір довічного утримання.

В подальшому апелянт довго лікувався на стаціонарі, отримав інвалідність 2 групи, стан здоров`я все ж трохи покращився і він повернувся до своєї квартири.

В вересні 2022 року мав намір оформити субсидію та дізнався про те, що квартира йому не належить, а потім у нотаріуса отримав договір купівлі продажу.

З відповідною заявою про вчинений злочин звернувся до поліції, проте отримав у відповідь лист, згідно якого посадова особа поліції фактично відмовила йому у задоволенні його вимог.

Також зазначив, що жодних коштів за квартиру він не отримував, витрати на лікування оплатив сам з власних коштів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що 27.01.2023 р. ОСОБА_6 , звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від 02.01.2023 року, в якій просив: зобов`язати уповноважених осіб поліції відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості у встановленому законом порядку до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення шахрайством та розпочати досудове розслідування.

Відмовляючи у задоволенні вказаної скарги, слідчий суддя виходив з того, що заявник обрав неправильний спосіб захисту, оскільки ним подана позовна заява до суду про визнання договору купівлі продажу його квартири недійсною, в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком слідчого судді, з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що 2 січня 2023 року ОСОБА_6 звернувся із заявою до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області.

В заяві ОСОБА_6 стверджував про вчинення злочину з боку двох осіб, нотаріуса ОСОБА_8 та громадянки ОСОБА_9 .

ОСОБА_6 повідомив, що він хворів, був у безпорадному стані, не усвідомлював значення своїх дій і поставив свій підпис на договорі купівлі продажу, проте думав що це договір довічного утримання.

Такі дії, на думку ОСОБА_6 , мають ознаки шахрайства.

На аркуші 6 судового провадження міститься відповідь начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, в якій зазначено, що заяви ОСОБА_6 за фактом погроз та зникнення речей були зареєстровані в журналі.

Крім того, посадова особа відділу поліції посилається на закон України Про звернення громадян.

З вказаної відповіді взагалі не вбачається реагування відповідальної посадової особи саме на заяву ОСОБА_6 про вчинення шахрайських дій з боку вказаних вище осіб.

Така відповідь є формальною, не містить відомостей про проведені заходи щодо перевірки обставин можливого шахрайства та оформлення договору купівлі продажу квартири, яка належала ОСОБА_6 , який є пенсіонером і проходив тривале лікування в різних закладах охорони здоров`я.

Вимогами ч.1 та ч. 2 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

На час звернення ОСОБА_6 до слідчого судді, інформація щодо внесення відомостей за його заявою до ЄРДР була відсутня.

Слідчий суддя вказані обставини належним чином не перевірив, натомість надав оцінку самій заяві ОСОБА_6 про вчинення злочину, її обгрунтованості, провів аналіз з приводу наявності складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

Проте саме відсутність належного реагування відповідальних осіб райвідділу на заяву ОСОБА_6 залишилась поза увагою слідчого судді, оскаржувана ухвала не містить висновків з цього приводу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на справедливий суд, зокрема право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору рішення у справі Претто проти Італії (Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71), яке також закріплено в рішенні у справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70) проти Об`єднаного Королівства, де суд зазначив: « на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у судових справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинуваченим або засудженим, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вказане обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали, оскільки доводи, викладені ОСОБА_6 в його заяві від 02.01.2023 р. є цілком обґрунтованими для проведення їх перевірки в порядку ст. 214 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з огляду на нечіткість його прохання, а ухвала слідчого судді скасуванню, з задоволенням скарги ОСОБА_6 на бездіяльність відповідальних осіб, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 307, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 2 лютого 2023 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від 02.01.2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від 02.01.2023 року задовольнити.

Зобов`язати начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області в порядку ст. 214 КПК України організувати внесення уповноваженою особою до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 02.01.2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді