Справа № 497/1853/22
Провадження № 1-кс/497/221/23
УХВАЛА

28.03.2023 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Болград, клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна та про поновлення процесуального строку для звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

16.03.2023 року прокурор Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000122 від 01.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що сектором дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000122, відомості про яке 01.09.2022 року внесені до ЄРДР за ч.1 ст.111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.09.2022 року до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів оперативними співробітниками Болградського РВП виявлені деякі мешканці Болградського району Одеської області, які є громадянами України та в діях яких вбачаються ознаки колабораційної діяльності.

Під час досудового розслідування, 27.01.2023 року в ході проведеного обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3» моделі «SM-J320H» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в якому встановлені сім-карти з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та в якому наявна інформація про встановлені додатки «VPN Master» та соціальної мережі «Однокласники» до сторінки якої на момент обшуку не було доступу.

Вказаний мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3» моделі «SM-J320H» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в якому встановлені сім-карти з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , у розумінні ст.98 КПК України є знаряддям вчиненого вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вони визнані речовими доказами.

На даний час, органу досудового розслідування необхідно дослідити вказаний мобільний телефон найбільш детально, з залученням відповідних досліджень та експертиз.

Ухвалою слідчого судді від 30.01.2023 року в задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно було відмовлено, але ухвалою Одеського апеляційного суду вказана ухвала була скасована 09.03.2023 року та клопотання повернуто прокурору Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків його клопотання протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту даної ухвали, який проголошено 14.03.2023 року.

Так, 16.03.2023 року прокурор надав клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, в якому просив поновити пропущений процесуальний строк, а 28.03.2023 року надав окреме клопотання про поновлення процесуального строку, в якому зазначає, що строк звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна ним був пропущений з поважної причини, а саме: прокурор не мав ані технічної, ані фізичної можливості звернутися 27.01.2023 року (п`ятниця) до суду з вказаним клопотанням, так як ці речи (майно) були вилучені 27.01.2023 року о 10:20 годині (робочий день суду закінчується о 15:45 годині 27.01.2023 року). Супровідний лист відповідно до КЕП підписано 27.01.2023 року о 13:38 годині, але в зв`язку з відсутністю електропостачання роздрукувати його у цій час не надалось можливим.

Отже, з метою збереження предметів, вилучених під час проведення обшуку, та необхідності їх дослідження в ході слідчих дій відповідних судових експертиз, за результатами проведення яких зазначені предмети можуть бути використані як речові докази, а їх знищення унеможливлює встановлення всіх істотних обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з цим є необхідність у накладанні на них арешту судом, що зумовлено необхідністю збереження цих речових доказів у тому ж стані, що і на момент їх вилучення, тому прокурор звертається з цім клопотанням.

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_5 від 23.03.2023 року по справі заявлений самовідвід та на підставі цієї ухвали, справу 24.03.2023 року розподілено іншому слідчому судді Болградського районного суду ОСОБА_1 .

Прокурор Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяви про розгляд клопотання про поновлення процесуального строку та про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у його відсутності, обидва клопотання підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Особа, у якої вилучено майно до суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За відсутності клопотань від учасників, на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Внесене прокурором клопотання відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 215 КПК України досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків - у формі дізнання в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 298 КПК України досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, або може бути конфісковане у підозрюваного та інше. Завданням арешту майна є збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є, зокрема, забезпечення кримінального провадження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо.

Пункт 3 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Прокурор Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 надав слідчому судді клопотання, в якому просив поновити строк на звернення з клопотанням про накладення арешту на майно, оскільки через об`єктивні обставини відсутності електропостачання, в день проведення обшуку (п`ятниця) він не мав можливості підготувати, роздрукувати клопотання та подати його до суду, а останній день подання клопотання випав на вихідний день, тому він не мав можливості звернутися з клопотанням своєчасно.

Судом встановлено, що 01.09.2022 року до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів оперативними співробітниками Болградського РВП виявлені деякі мешканці Болградського району Одеської області, які є громадянами України та в діях яких вбачаються ознаки колабораційної діяльності (ЖЄО 2822). Дані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 01.09.2022 року.

В рамках цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 26.01.2023 року по справі № 497/1853/22, провадження №1-кс/497/78/23 прокурору Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та/або дізнавачу СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 надано дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 з метою відшукування та вилучення майна, в тому числі сім-карт, мобільних телефонів.

На підставі цієї ухвали 27.01.2023 року в період часу з 10:00 години по 10:20 години начальником сектору дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_6 проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено майно, на яке прокурор просить накласти арешт.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 КПК України при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години.

Положенням ст. 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Тобто судом встановлено, що обшук було завершено о 10:20 годині 27.01.2023 року, тому саме з цього часу почав плинути відповідний процесуальний строк та сплинув о 10:20 годині 29.01.2023 року, що припадає на вихідний день тижня, але в суді встановлені чергування слідчих суддів та відповідних працівників суду.

Оскільки клопотання прокурора про арешт майна було подано до суду 30.01.2023 року (вперше), воно подане вже з порушенням встановлених ст. 171 КПК України строків.

16.03.2023 року прокурор на виконання ухвали Одеського апеляційного суду 09.03.2023 року звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000122, відомості про яке 01.09.2022 року внесені до ЄРДР за ч.1 ст. 111-1 КК України, в якому просив поновити пропущений ним процесуальний строк.

28.03.2023 року прокурор звернувся з окремим клопотанням про поновлення процесуального строку, посилаючись на той факт, що строк звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна ним був пропущений з поважної причини, а саме: прокурор не мав ані технічної, ані фізичної можливості звернутися 27.01.2023 року (п`ятниця) до суду з вказаним клопотанням, так як ці речи (майно) були вилучені 27.01.2023 року о 10:20 годині (робочий день суду закінчується о 15:45 годині 27.01.2023 року). Супровідний лист відповідно до КЕП підписано 27.01.2023 року о 13:38 годині, але в зв`язку з відсутністю електропостачання роздрукувати його у цій час не надалось можливим.

Судом встановлено, що дійсно 27.01.2023 року в Болградському районному суді Одеської області було відсутнє електропостачання у зв`язку із плановими відключеннями з 08:00 години по 12:15 годину та з 15:10 години по 15:45 годину, що підтверджується актами щодо знеструмлення електромережі №22 від 27.01.2023 року та №23 від 30.01.2023 року, тобто вбачається наявність планових відключень в м.Болград, через ракетні попадання в об`єкти енергосистеми в Одеській області, що обєктивно не дозволили прокурору підготувати усі документи щодо клопотання для звернення до суду 27.01.2023 року.

Разом з цим, суд не погоджується з мотивами прокурора про відсутність на робочому місці працівників суду, що не дозволило подати своєчасно клопотання до канцелярії суду, оскільки такі твердження є надуманими, нічим не підтвердженні, та прокурором зазначено, що він взагалі фізично не зміг підготувати документи за клопотанням, тому саме цю причину суд вважає поважною для поновлення пропущеного прокурором процесуального строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення з клопотанням про арешт майна є обґрунтованим, прокурором доведено поважність причин пропуску строку, а тому клопотання про поновлення процесуального строку підлягає задоволенню.

Щодо арешту тимчасово вилученого майна.

У розумінні положень ст. 131, ч.1 ст.170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження і є тимчасовим, до скасування встановленому цим Кодексом порядку, позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вище було встановлено, стороною кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів та наявної в телефоні інформації, які потребують криміналістичних досліджень, за результатами яких можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, необхідно здійснити арешт вищевказаного вилученого майна, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України.

За викладених обставин, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що клопотання прокурора відповідає вимогам ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити прокурору Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 строк для звернення із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у рамках кримінального провадженні № 0000122 від 01.09.2022 року.

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000122 від 01.09.2022 року, яке було вилучене 27.01.2023 року під час обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , а саме на:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3», моделі «SM-J320H», imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в якому встановлені сім-карти з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , позбавивши ОСОБА_4 права відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру зберігання речових доказів Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м.Болград, пр-т Соборний,97, та відповідальним за його належне зберігання визначити прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1