Справа № 461/1378/23
Провадження № 1-кс/461/1938/23
УХВАЛА
07.04.2023 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в підозрюється незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, передачі у місця позбавлення волі та незаконному збуті наркотичних засобів у місцях позбавлення волі, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та відповідно до КК України покарання, у разі визнання її винною, передбачає позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, в органу досудового розслідування, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваної.
З урахуванням наведеного, виникла необхідність у забезпеченні зберігання даного речового доказу шляхом накладання арешту на нього.
Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у клопотанні просить суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у його відсутності та у відсутності прокурора, а також без виклику власника майна. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.
З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В межах даного кримінального провадження, 20 березня 2023 року о 10:00 год. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
20 березня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж радіоелектронного засобу з абонентськими номерами, якими користується ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на яких зафіксовано, як останні обговорюють між собою та з іншими учасниками організованої групи, способи та методи придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, передачі у місця позбавлення волі та незаконному збут наркотичних засобів у місці позбавлення волі, а саме на території ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40»; висновками експерта за результатами проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, згідно яких в таблетках із маркуванням «SUBUTEX 8 mg», які ОСОБА_6 03.02.2023, 20.02.2023 та 23.02.2023, збув на території ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40», ОСОБА_10 , наявний наркотичній засіб бупренорфін, обіг якого обмежено; протоколами проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в ході якого учасники групи 03.02.2023, 20.02.2023 та 23.02.2023 збули ОСОБА_10 таблетки «SUBUTEX 8 mg», що містять бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено; показаннями свідка ОСОБА_10 від 07.01.2023 та 09.03.2023 в яких останній повідомляє обставини незаконного збуту наркотичних засобів на території ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40»; результатами проведення обшуку 20.03.2023 в приміщені медичної частини в адміністративному корпусі ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40», за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Трускавецька, 77, де професійну діяльність здійснює молодша медична сестра ОСОБА_7 , в кишені куртки в яку була одіта ОСОБА_7 , виявлено та вилучено 81 (вісімдесят одну) цілу продовгасту таблетку білого кольору із відтиском «В8» та 46 (сорок шість) уламків таблеток білого кольору із відтиском «В8», в яких міститься наркотичний засіб бупренорфін, обіг якого обмежено; речовими доказами в кримінальному провадженні; висновком експерта за результатами проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, згідно яких в таблетках із маркуванням «В8», які 20.03.2023 вилучено у ОСОБА_7 , наявний наркотичній засіб бупренорфін, обіг якого обмежено; іншими проведеними слідчими діями та доказами отриманими в ході їх проведенням, які в сукупності підтверджують вину підозрюваного.
Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, передачі у місця позбавлення волі та незаконному збуті наркотичних засобів у місцях позбавлення волі, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження, зокрема застосування можливої конфіскації майна. Оскільки, ОСОБА_7 в разі визнання її винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Арешт вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання старшого слідчого відділу розслідуванням особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , - задоволити.
Накласти арешт на наступне майно, а саме:
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідуванням особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_11 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1