Провадження № 1-кп/947/1271/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001268 від 19.10.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хуст Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 19 жовтня 2022 року, приблизно о 08:03 год., ОСОБА_5 в світлий час доби, керуючи технічно-справним мопедом марки "Honda-Tact" номер шасі НОМЕР_1 без державного номерного знаку, рухаючись по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття Люстдорфської дороги в напрямку від проспекту Академіка Глушко до вул. Тополева, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) та продовжуючи рух через перехрестя з вул. Шишкіна на заборонений сигнал світлофору, допустив наїзд передньою частиною мопеда на пішохода ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину дороги по регульованому пішохідному переходу, справа-наліво по напрямку руху мопеду.

Своїми діями водій ОСОБА_5 , який не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційного документа на транспортний засіб, порушив вимоги п. 1.5; підпункт «б» п. 2.3; підпункт «а», «б» п. 2.1, п. 8.7.3 (е) та 8.10 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

- п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

- п. 2.1 «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі :

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

- п. 8.7.3 «Сигнали світлофора мають такі значення :

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два миготливих сигнали забороняють рух»

- п. 8.10 «У разі подання світлофором або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12(стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 метрів до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.»

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_4 , спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатоуламкового перелому лівої великогомілкової кістки в верхній і середній третині та лівої малогомілкової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи, водій мопеда "Honda-Tact" ОСОБА_5 виконуючи вимоги п.п. 8.7.3 (е) та 8.10 «Правил дорожнього руху України», мав технічну можливість запобігти настанню даної дорожньо-транспортної події.

Дії водія мопеда "Honda-Tact" ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 (е) та 8.10 «Правил дорожнього руху України», які перебували в причинному зв`язку з настанням даної події.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_4 надав до суду письмове клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, так як вони примирилися і він не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 , який відшкодував йому завдані збитки у повному обсязі, і він не має до нього ніяких вимог матеріального та морального характеру.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання потерпілого ОСОБА_4 та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_4 на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження відносно нього, посилаючись на те, що він примирився з потерпілим, відшкодував завдані ним збитки у повному обсязі, визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні повністю, кається у скоєному.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з його примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , оскільки він вперше вчинив нетяжкий злочин, після його вчинення щиро розкаявся у вчиненому, з потерпілим примирився, відшкодував спричиненні потерпілому збитки в повному обсязі.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що клопотання потерпілого ОСОБА_4 підтримане обвинуваченим про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, є законним та відповідає вимогам діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За наслідками вивчення матеріалів справи та пояснень сторін, судом встановлено, що 19 жовтня 2022 року, приблизно о 08:03 год. мав місця факт дорожньо - транспортної пригоди за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , внаслідок якої потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим та відшкодуванням у повному обсязі завданої шкоди.

Положеннями ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Умовою звільнення особи (обвинуваченого) від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням із потерпілим, є вчинення нею вперше нетяжкого злочину.

У відповідності до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів.

При цьому, звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття провадження, у зв`язку з примиренням із потерпілим, можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Обвинуваченому ОСОБА_5 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 46 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше вчинив нетяжкий злочин, розкаявся у вчиненому, заподіяну шкоду відшкодував потерпілому ОСОБА_4 у повному обсязі та з потерпілим примирився, у потерпілого ОСОБА_4 відсутні претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого, вони примирилися, тому згідно ст.46 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 можливо звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження за його обвинуваченням підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Так, згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закривається за нереабілітуючими підставами, а тому процесуальні витрати за залучення експертів Одеського НДІСЕ МЮ України, в загальному розмірі 2 831 гривень 55 копійок повинно бути відшкодовано ОСОБА_5 .

Прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси радником юстиції ОСОБА_3 , заявлено цивільний позов про відшкодування збитків понесених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 , на загальну суму 24 166 гривень.

Відповідно до п. 7 Постанови пленуму ВСУ від 31.03.1989 №3 «Про практик застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

При цьому, у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, цивільний позов не розглядається, а має бути залишений без розгляду.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги прокурором в інтересах держави можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_5 закрито з нереабілітуючих підстав, прокурор має право вирішити питання про відшкодування збитків понесених на стаціонарне лікування ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284 ч. 2, 369, 372 КПК України, ст. 46 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч. 1 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі викладеного у мотивувальній частині ухвали.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001268 від 19.10.2022 року відносно ОСОБА_5 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України - закрити.

Цивільний позов прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси про відшкодування збитків понесених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 в розмірі 24 166 гривен, залишити без розгляду.

Процесуальні витрати за залучення експертів Одеського НДІСЕ МЮ України, в загальному розмірі 2 831 гривень 55 копійок стягнути з ОСОБА_5 .

Скасувати арешт накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2022 року на мопед марки "Honda-Tact" номер шасі НОМЕР_1 .

Речовий доказ - марки "Honda-Tact" номер шасі НОМЕР_1 , повернути власникам за належністю.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 за даним кримінальним провадженням не обирався.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1 ОСОБА_6