Дата документу 13.03.2023
Справа № 334/1850/23
Провадження № 1-кс/334/704/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000518 від 08.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що 08.03.2023 на адресу Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про виникнення пожежі за адресою: АДРЕСА_1 . В ході відпрацювання зазначеного повідомлення встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем мешкання без передбаченого законом дозволу зберігав бойові припаси, а саме бойову гранату.(ЄО 4317).

Так 08.03.2023 року на підставі письмового дозволу проведено огляд квартири АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено: фрагмент скла з кіптявою, фрагмент тканини з епіцентру пожежі, важіль УДЗ, кільце запобіжника гранати.

Вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні постановою слідчого.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що речі, вилучені під час огляду, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди скоєного кримінального правопорушення, а також містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та на них необхідно накласти арешт відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів.

Слідчий просить накласти арешт на майно, яке 08.03.2023 року було вилучено під час огляду квартири АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено, а саме на фрагмент скла з кіптявою, фрагмент тканини з епіцентру пожежі, важіль УДЗ, кільце запобіжника гранати.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши доводи щодо підстав накладення арешту на майно, копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 08.03.2023 на адресу Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про виникнення пожежі за адресою: АДРЕСА_1 . В ході відпрацювання зазначеного повідомлення встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем мешкання без передбаченого законом дозволу зберігав бойові припаси, а саме бойову гранату.(ЄО 4317). (а.с.4)

До матеріалів клопотання слідчим долучено копію протоколу огляду, який було проведено 08 березня 2023 року з 15 години 76 хвилин по 16 годину 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено фрагмент скла з кіптявою, фрагмент тканини з епіцентру пожежі, важіль УДЗ, кільце запобіжника гранати. (а.с.13-20)

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст.131 ч.1, ч.2 п.5 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчий просить накласти арешт на фрагмент скла з кіптявою, фрагмент тканини з епіцентру пожежі, важіль УДЗ, кільце запобіжника гранати, при цьому вказані предмети не є майном в розумінні кримінального законодавства.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частина 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 2 статті 171 у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, вивчивши клопотання слідчого, вбачається, що клопотання не містить інформації, хто саме є власником вказаних предметів та чи належать вони комусь взагалі, матеріали клопотання також не містять або конкретних фактів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до Постанови слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про визнання предмету речовим доказом від 09.03.2023 року, фрагмент скла з кіптявою, фрагмент тканини з епіцентру пожежі, важіль УДЗ, кільце запобіжника гранати визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000518 від 08.03.2023 року. Речові докази передані до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Зберігання вказаних предметів здійснюється в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя звертає увагу, що клопотання про накладення арешту не містить наявності будь-яких ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, які б свідчили, що невідомо кому належні предмети можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, знищені, перетворені або ж відчужені, отже слідчим недоведена необхідність накладання відповідного обмеження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Дослідивши зазначені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучені, під час огляду місця події, предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000518, однак відсутні фізичні або юридичні особи, яких можна назвати власниками або володільцями, предмети на які просять накласти арешт не є тимчасово вилученими, в розумінні статті 167 КПК України, у зв`язку з чим вони не можуть бути нікому повернуті.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172,173, 309 КПК України,слідчий суддя

УXВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000518 від 08.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України про арешт майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1