Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/41/23
Єдиний унікальний №733/1033/22
Ухвала

16 березня 2023 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

та обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Ічня кримінальне провадження № 0000064 від 21 липня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ічня Чернігівської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , освіта вища, працюючої начальником Відділу культури і туризму Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області, одруженої, раніше не судимої,

в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , у скоєнні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

30 травня 2022 року близько 08 години 00 хвилин ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «TOYOTA» модель «CELICA» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись на ньому в м. Ічня по вул. Гончарівка зі сторони вул. Маяковського в бік нерегульованого перехрестя вул. Гончарівка та вул. Гончарівська Прилуцького району Чернігівської області та наближаючись до вищевказаного перехрестя, рухаючись зі швидкістю 80 км/год., що перевищує максимальну допустиму швидкість по даній ділянці дороги (п.п. 12.4 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306), не правильно оцінивши дорожню обстановку та відповідно не реагуючи на її зміну (п.п. 2.3 б ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306), при виявленні небезпеки для руху негайного не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу (п.п. 12.3 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306), здійснила наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , яка здійснювала проїзд вищевказаного перехрестя зліва на право відносно напрямку руху водія авто.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої променевої кістки, саден правого лобного бугра, гематоми правої скроневої ділянки, які згідно висновку експерта № 179 від 08.09.2022 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

У вищевказаній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 порушила вимоги п. 2.3 б) ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.3 ПДР України - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4 ПДР України - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

До канцелярії суду надійшло клопотання про примирення потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення останньої від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального провопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченої з потерпілою та закриття кримінального провадження, оскільки на даний час потерпіла ОСОБА_4 з обвинуваченою ОСОБА_5 примирилися, остання надавала потерпілій кошти на лікування та відвідувала її під час перебування в лікарні, постійно цікавилася станом її здоров`я, будь-яких претензій до обвинуваченої потерпіла не має.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти заявленого клопотання.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні подане клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала подане клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за скоєння передбаченого ч.1 ст. 286 КК України кримінального правопорушення (злочину), на підставі ст. 46 КК України в зв`язку із примиренням з потерпілою та відсутністю до неї з боку потерпілої будь-яких претензій, оскільки вона вперше скоїла передбачений ч.1 ст. 286 КК України необережний нетяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, а завдана кримінальним правопорушенням шкода потерпілій відшкодована нею.

Заслухавши клопотання потерпілої та обвинуваченої, думку прокурора, потерпілої, повно та всебічно дослідивши відповідні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно до ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, але суд не переконався, що діяння, яке поставлено ОСОБА_5 в провину дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і що особа винна в його вчиненні, так як справа по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст. 286 КК України на даний момент не розглядалася по суті.

Виходячи з аналізу кримінального та кримінального процесуального законодавства, підставою для застосування ст. 46 КК України є дотримання сукупності передбачених нею умов: особа вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин вперше; винний примирився з потерпілим; відшкодував завдані ним збитки або усунув заподіяну шкоду.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №439/397/17 (провадження №13-66кс18), право на примирення згідно зі ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи.

З клопотання про примирення, яке надійшло через канцелярію суду від потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 не вбачається, що в клопотанні про примирення виражена воля самої потерпілої, адже зі змісту даного клопотання вбачається, що дане клопотання виконано не від волі потерпілої, а іншими особами. З даного клопотання видно, що ОСОБА_5 проявляла каяття, надавала потерпілій кошти на лікування та відвідувала її під час перебування в лікарні, постійно цікавилася станом її здоров`я, не є умовами підстав для застосування ст. 46 КК України. Однією з умов є відшкодування завданих обвинуваченою збитків або усунення заподіяної шкоди.

Проте ні потерпіла, ні обвинувачена в судовому засіданні не змогли повідомити суду жодних обставин щодо тривалості, вартості, виду лікування потерпілої за рахунок обвинуваченої, або ж про відшкодування шкоди в інший спосіб та не надано доказів на підтвердження вищенаведених тверджень, в той час як обставини, що мають значення для кримінального провадження, встановлюються і з`ясовуються згідно приписів § 2. Доказування та § 3. Процедура судового розгляду КПК України шляхом збирання, перевірки та оцінки доказів, що підтверджують чи спростовують ці обставини.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2023 року за заявою обвинуваченої ОСОБА_5 вирішувалося питання щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з дійовим каяттям у відповідності до ст. 45 КК України де однією з умов також було повністю відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, але ні потерпілою, ні обвинуваченою в судовому засіданні не надано підтверджуючих доказів, ні розписки або квитанції про відшкодування шкоди і така матеріальна шкода не встановлена ні досудовим слідством, ні самою потерпілою. Заява ОСОБА_4 , яка просить не проводити подальшу перевірку з приводу отримання нею тілесних ушкоджень в разі ДТП 30.05.2022 року в м. Ічня по вул. Максиміхіна, оскільки претензій до ОСОБА_5 не має, суд критично відноситься до такого доказу та не може взяти його до уваги з тих підстав, що враховуючи тяжкість тілесних ушкоджень потерпілої дана заява, виготовлена потерпілою в Ічнянській міській лікарні в день здійсненого обвинуваченою ДТП. Такі докази встановлені в судовому засіданні 27 лютого 2023 року при розгляді клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з дійовим каяттям у відповідності до ст. 45 КК України і дослідженню в даному судовому засіданні не підлягає та при розгляді даного клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в зв`язку з примиренням потерпілої та обвинуваченої інших доказів не надано.

Саме лише клопотання, надане потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої у зв`язку з примиренням не є достатнім доказом та не підтверджують обставини усунення саме обвинуваченою ОСОБА_5 завданих збитків та усунення завданих потерпілій шкоди.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає в клопотанні потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням потерпілої та обвинуваченої на підставі ст. 46 КК України, відмовити.

Керуючись ст.ст. 44, 46 КК України, ст. 284, 286, 288 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою - відмовити та продовжити судове провадження в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти даної ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Cуддя ОСОБА_1