Дата документу 14.11.2022Справа № 645/1692/15-к
Провадження № 1-кп/554/650/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«14» листопада 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000884 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадження Октябрського районного суду м. Полтава, на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 06.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2022 року у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2022 року у підготовчому судовому засіданні було відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта прокурору та зміну запобіжного заходу на особисте зобов?язання.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого також заявила клопотання про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року на транспортні засоби: ПАЗ 672 (1986), синій №дв. 1280952, №куз. 8605328, д.н.з. НОМЕР_1 ; ЛАЗ 695Н (1991), білий, №дв.774085. № куз.М152283, д.н.з. НОМЕР_2 ; ЛАЗ 695Н (1994), бежевий, №дв.057228, №шас. Р170450, д.н.з. НОМЕР_3 ; МЕRSEDES - BENZ 609D (1995), сірий, №куз. НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 ; МЕRSEDES BENZ 040410Л (1996), білий, №дв.2853, №куз НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 . В обґрунтування клопотання зазначила, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 було частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна та накладено арешт на транспортні засоби, які зареєстровані за ОСОБА_3 шляхом накладення заборони на розпорядження. Належні ОСОБА_3 транспортні засоби передані в оренду ПП «Мерефянське автотранспортне підприємство», яке використовує вказані автомобілі відповідно до їх призначення для перевезення населення. На цей час більшість транспортних засобів прийшли в непридатність у зв`язку з закінченням терміну їх експлуатації, потребують утилізації. З моменту арешту майна пройшло 8 років, досудове слідство завершено, майно, на яке накладено арешт не визнано речовим доказом, а тому, на думку захисту, відсутня потреба у перебуванні непридатних для експлуатації транспортних засобів під арештом.
Також, захисником обвинуваченого подано скаргу на постанову прокурора про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, в якій захисник просить скасувати постанову прокурора Харківської області від 09.10.2014 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування як незаконну та необґрунтовану. В обґрунтування скарги посилається на ту обставину, що 07.10.2014 року до ЄРДР було внесено відомості за №0000884 та на підставі ст. 216 КПК України органом досудового розслідування визначено СУ ГУМВС в Харківській області, а вже 09.10.2014 року до ЄРДР внесена інформація щодо зміни органу досудового розслідування з передачею провадження до прокуратури Харківської області. Отже, станом на 09.10.2014 ще не пройшло двох діб з часу затримання ОСОБА_3 , щоб звинуватити СУ ГУМВС в Харківській області у неефективності розслідування. Вважає, що доводи прокурора ОСОБА_7 щодо неефективності досудового розслідування є надуманими, штучно створеними для того, щоб змінити судовий контроль з Київського району на Червонозаводський район м. Харкова, з яким постійно працює обласна прокуратура. Крім того, 09.10.2014 року підслідність кримінального провадження органу досудового розслідування СУ ГУ МВС України в Харківській області на прокуратуру Харківської області змінена незаконно, в порушення вимог ст. 38 КПК України, в редакції від 22.08.2014 (термін, який охоплюється датою зміни підслідності).
Також, захисником обвинуваченого подано скаргу на бездіяльність прокурора при розгляді скарги на затримання та визнання затримання незаконним. В обґрунтування скарги зазначила, що 07.10.2014 року, в 14-30 на центральному майдані в м. Мерефа Харківської області працівниками СУ ГУМВСУ в Харківській області, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_3 . Вважає, що затримання відбулось за відсутністю підстав, передбачених ч.1 ст. 208 КПК України, що є порушенням норм процесуального законодавства та конституційних прав підзахисного. Так, на час затримання ОСОБА_3 знаходився за кермом свого автомобіля, разом з ним на пасажирському сидінні перебував працівник міськради ОСОБА_8 , в присутності якої ОСОБА_3 виконував свої безпосередні функції, - об`їзд міста, огляд стану ввіреної йому території. Ця обставина виключає можливість для висновку про те, що ОСОБА_3 «щойно вчинив злочин або замах на його вчинення». Крім того, очевидець затримання ОСОБА_8 не вказувала на ОСОБА_3 як на особу, яка знаходилась поруч з ним безпосередньо після вчинення злочину. Жодні очевидні ознаки на тілі, одязі чи місці події не вказували, що ОСОБА_3 вчинив будь-який злочин. Таким чином, у слідчої СУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_9 , яка складала протокол затримання о 19-20, а не о 17-25, як зазначено в протоколі, не було жодних підстав, передбачених ч.1 ст. 208 КПК України, затримувати ОСОБА_3 . Крім того, 08.10.2014 року захисник зверталась зі скаргою на затримання до прокурора Харківської області, оскільки саме він підписав повідомлення про підозру ОСОБА_3 . До цього часу відповідь від прокурора Харківської області ОСОБА_7 вона не отримувала, незважаючи на неодноразові звернення до нього 22.10.2014 року та 13.11.2014 року. 06.11.2014 року поштою отримала лист, який підписаний старшим прокурором відділу 21/2 прокуратури Харківської області ОСОБА_10 , в якому він, а не прокурор області, повідомив про те, що затримання відбулось законно, у зв?язку із чим просить визнати незаконною бездіяльність прокурора Харківської області ОСОБА_7 щодо не розгляду скарги на затримання від 08.10.2014 року та визнати незаконним і необґрунтованим затримання ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю підтримав вимоги та доводи клопотання та скарг, заявлених захисником.
Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, з тих підстав, що арешт на транспортні засоби накладався з метою конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч.3 ст. 368 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_3 , передбачає вид додаткового покарання конфіскацію майна. Тому, з метою забезпечення можливості конфіскації майна за результатами судового розгляду вважає необхідним залишити арешт на вказане майно.
Щодо скарги на постанову прокурора про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, яку просить визнати незаконною захисник, то зазначив, що вказана постанову є законною та обґрунтованою, оскільки, відповідно до ч.5 ст. 36 КПК України, в редакції від 22.08.2014 року, прокурори областей, міст Києва і Севастополя і прирівняні до них прокурори своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу у разі неефективності досудового розслідування. Прокурором Харківської області ОСОБА_7 09.10.2014 року винесено вмотивовано постанову, якою доручено здійснення досудового розслідування Другому слідчому відділу прокуратури Харківської області. Саме собою забезпечення ефективного розслідування і, як складова цієї діяльності, визначення органу досудового розслідування є по суті управлінською діяльністю прокурора, у якого можуть бути найрізноманітніші підстави для передачі справи іншому органу із самого початку. Важливість швидкого рішення на початкових стадіях розслідування злочину, не можна тлумачити положення ч.5 ст. 36 КПК України, як таке, що вимагає від прокурора очікувати провалу розслідування для того, щоб впевнитись, що розслідування визначеним ст. 216 КПК, є неефективним і доручити його іншого органу. Вказане зазначено в постанові ККС ВС від 24.05.2021 року (справа 640/5023/19). У зв?язку із чим просить відмовити у задоволенні скарги.
Щодо скарги, в якій захисник просить визнати незаконною бездіяльність прокурора та затримання ОСОБА_3 не законним, також вважає, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки доводи щодо незаконності затримання ОСОБА_3 були перевірені слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова 09.10.2014 під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а в подальшому колегією суддів, порушень не встановлено. Відповідь на розгляд скарг захисника від 08.10.2014 року та 22.10.2014 була надана захиснику від 29.10.2014 року за №21/2-145-14, у якій було роз?яснено, що порушень чинного законодавства під час затримання не встановлено.
Суд, вислухавши заявлені клопотання та скарги, думку обвинуваченого, який підтримав доводи захисника, прокурора, який просив відмовити в їх задоволенні, приходить до наступних висновків:
Відповідно до ч.2 ст. 315 КПК України, з метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні. 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.
Як вбачається з вимог ч.2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Пунктом 3 ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року накладено арешт на транспортні засоби, які належать ОСОБА_3 шляхом накладення заборони на розпорядження. Арешт накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Зважаючи на те, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , не розглянуто, потреби кримінального процесуального характеру, для забезпечення яких накладено арешт на майно не відпали, стороною захисту не доведено, що арешт майна накладено необґрунтовано, а також, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на даний час відпала, клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.
Щодо скарги захисника на визнання незаконним затримання ОСОБА_3 , суд зазначає, що доводи незаконності затримання ОСОБА_3 були перевірені слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова 09.10.2014 під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, де в ухвалі зазначено, що суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на незаконність його затримання і вважає, що затримання ОСОБА_3 було здійснено відповідно до вимог ст.208 КПК України, не було встановлено порушень затримання також при розгляді апеляційної скарги колегією суддів Апеляційного суду Харківської області, тому підстав для задоволенні скарги в цій частині немає.
Щодо вимог про визнання незаконною бездіяльності прокурора Харківської області ОСОБА_7 щодо не розгляду скарги на затримання від 08.10.2014 року, то суд зазначає, що скарги в цій частині також задоволенню не підлягає, оскільки, як зазначено самим захисником, відповідь на скарги вона отримала листом №21/2-145-14 від 29.10.2014, який надійшов поштою 06.11.2014 року. В листі було зазначено, що порушень чинного законодавства під час затримання не встановлено. Той факт, що лист було підписано не прокурором Харківської області ОСОБА_7 , а прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_10 не свідчить про бездіяльність прокурора.
Щодо скарги на постанову прокурора про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, то суд зазначає, що, виходячи з аналізу положень ч. 2 ст. 303 КПК України, можна зробити висновок про те, що ця норма не містить імперативної вимоги щодо обов?язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказує на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-316 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).
Викладені у скарзі захисника доводи зводяться до необхідності надання судом оцінки рішення прокурора Харківської області про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, в тому числі, з точки зору його обґрунтованості та законності, у зв?язку з порушеннями норм кримінально-процесуального законодавства які, на думку захисту, були допущенні при його прийнятті.
Тому, суд констатує, що розгляд цієї скарги неможливий без дослідження інших матеріалів кримінального провадження, в тому числі і самої постанови про доручення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, яка має бути предметом дослідження суду, але під час судового розгляду кримінального провадження, оскільки результати такого дослідження утворюють підстави для подальшої оцінки отриманих у результаті проведеного досудового розслідування доказів з точки зору допустимості, про що вже було зазначено судом в ухвалі суду від 31.08.2022 року під час вирішення питання про повернення обвинувального акту.
Крім того, суд зазначає, що скарги на процесуальні рішення дізнавача, слідчого, прокурора, які не підлягають оскарженню слідчому судді та подані під час підготовчого судового засідання, мають бути враховані судом лише з огляду на те, чи впливають викладені у них доводи на прийняття рішень, передбачених статтями 314-316 КПК України. Доводи щодо незаконності рішення прокурора, про яке йдеться у скарзі захисника, на прийняття рішень, передбачених статтями 314-316 КПК України, не впливає.
На переконання суду, викладені у скарзі аргументи потребують аналізу законності низки взаємопов?язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження захисника щодо незаконності та необґрунтованості прийнятої постанови підлягають дослідженню під час судового розгляду у ході дослідження доказів, оскільки це матиме значення для оцінки їх допустимості та належності.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга захисника ОСОБА_5 не підлягає задоволенню під час підготовчого судового засідання, оскільки порушені у ній питання тягнуть за собою необхідність дослідження матеріалів кримінального провадження.
Також, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, всі питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, тому підстави для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 ст. 284 КПК України або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення, відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Октябрському районному суду м. Полтави згідно розпорядження голови Верховного Суду від 06.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

Підстав для проведення судового розгляду в закритому судовому засіданні немає.

Визначено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, враховуючи, що під час підготовчого судового засідання судом встановлено достатньо підстав для призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі інші необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду та вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.
Клопотань про складення досудової доповіді від учасників кримінального провадження не надходило, а оскільки її складення передбачається лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, суд не вважає за необхідне з власної ініціативи вирішувати питання щодо складення досудової доповіді.
Керуючись ст.ст. 303, 314 - 316, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 368 КК України на «24» листопада 2022 року о 14 годині 00 хвилин в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави за адресою м. Полтава, вул. Навроцького, 5.
Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання викликати прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника обвинуваченого.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна відмовити.
Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 на постанову прокурора про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування залишити без задоволення.
Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора при розгляді скарги на затримання та визнання затримання незаконним залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Октябрського районного суду
м. Полтави: ОСОБА_1