Справа № 638/2137/23
Провадження № 1-кп/638/1095/23
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000161 від 05.09.2022 про обрання строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працевлаштований в АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» на посаді начальника Балаклійського району з розподілу електроенергії АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», котрий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 289 КК України, -

встановив:

У провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження №0000161 від 05.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 289 КК України.

20 березня 2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000161 від 05.09.2022 про обрання строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому прокурор просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання відносно ОСОБА_5 обґрунтовано необхідністю забезпечення його належної процесуальної поведінки шляхом запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Також прокурор у клопотанні вказав про неможливість запобігання цим ризикам шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такі заходи можуть призвести до неможливості притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, досягнення завдань кримінального провадження, визначених у статті 2 Кримінального процесуального кодексу України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення неупередженого досудового розслідування та судового розгляду в розумні строки та щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини.

Крім того, прокурор, керуючись абз. 4 ч.4 ст.183 КПК України, просить не визначати обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави.

У судовому засіданні прокурор клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора з підстав відсутності ризиків, викладених у клопотанні. Також захисник у разі задоволення клопотання просила визначити розмір застави.

Суд, розглянувши подане прокурором клопотання, заслухавши думку учасників провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Разом з цим Конституційний Суд України (рішення від 23.11.2017 справа № 1-28/2017 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України) вважає, що положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для його застосування, за яких такий запобіжний захід був обраний на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України.

Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжний захід тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (ч.4 ст.176 Кримінального процесуального кодексу).

Згідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України є нетяжкими, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , судом враховується наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При розгляді даного клопотання судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, офіційно працевлаштований в АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» на посаді начальника Балаклійського району з розподілу електроенергії АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимий.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях - злочинах, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 19 травня 2023 року.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Згідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення злочини, передбачені ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 289 КК України, розмір застави обвинуваченому не визначається.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 314, 369, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про обрання строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

На час судового провадження застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення застави - до 19 травня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1