Єдиний унікальний номер 185/7781/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000387 від 15.08.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця міста Чернігов, громадянина України, з вищою освітою,

розлученого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за

адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця

військової служби за мобілізацією, заступника командира зенітної

ракетної батареї з озброєння військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил

України, у військовому званні «капітан», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 лютого 2022 року № 47 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та зараховано на всі види забезпечення, та призначено в посаду заступника командира зенітної ракетної батареї з озброєння військової частини НОМЕР_1 . Згідно ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) офіцер ОСОБА_3 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому. Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Військовослужбовець ОСОБА_3 , 15.08.2022 року о 17.56 год., без посвідчення водія відповідної категорії, так як після позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1 рік з 27.07.2018 року по 27.07.2019 року, не отримав його у встановленому порядку, не маючи права на керування автомобілями, в тому числі і категорій В1, В, перебуваючи у стані стомлення, чим заздалегідь позбавив себе можливості своєчасно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 03 вересня 2019 року ТСЦ 8047 належить ОСОБА_7 , у світлий час доби, слідуючи із перевищенням дозволеної в населеному пункті швидкістю не менш ніж 80 км/год., чим позбавив себе можливості при виникненні небезпеки для руху своєчасно знизити швидкість, або зупинити керований ним автомобіль, рухався по крайній лівій смузі руху проїзної частини вулиці Дніпровської, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку, у місті Павлоград Дніпропетровської області від міста Дніпра в напрямку міста Донецька, перевозячи на передньому пасажирському сидінні пасажира ОСОБА_8 , 1985 року народження, а на задньому пасажирському сидінні ОСОБА_9 , 1966 року народження. У вказаний час попереду автомобіля марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по крайній лівій смузі руху проїзної частини вулиці Дніпровської м. Павлоград, рухався автомобіль марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_10 , 1985 року народження, який перед перехрестям з вулицею Преображенською, яка примикала зліва по ходу руху, почав знижувати швидкість з метою надати дорогу зустрічним транспортним засобам та виконати поворот ліворуч. В процесі руху водій ОСОБА_3 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, маючи необмежену видимість перешкоди, не застосував своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху, об`їзду перешкоди, продовжив рух далі, наближаючись до автомобіля марки «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який знижував швидкість. У ході подальшого руху в цих же умовах, 15.08.2022 року о 17.56 год. водій ОСОБА_3 на вулиці Дніпровській у місті Павлограді Дніпропетровської області, перед перехрестям з вулицею Преображенською, на смузі свого руху допустив зіткнення передньою частиною керованого ним технічно справного автомобіля марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_2 із задньою частиною автомобіля марки «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_4 , після чого відбулося перекидання автомобіля марки «Fiat Doblo» на правий бік.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. б), 12.3., 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху, в яких вказано:

- п. 1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими»;

- п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

п. 2.9: «Водієві забороняється:

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу»;

п. 12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 12.4: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

' п. 12.9: «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».

Порушення водієм ОСОБА_3 п. 12.3. Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, невиконання вищевказаного пункту Правил дорожнього руху призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажиру автомобіля марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: саден на спинці носа зліва, в проекції крила носу зліва, біля зовнішнього кута ротової порожнини зліва, на підборідді зліва, в перед вушній ділянці зліва з розповсюдженням на скроневу ділянку нижньощелепний суглоб зліва та соскоподібний відросток скроневої кістки зліва, в проекції гілки нижньої щелепи зліва, на передній поверхні грудної клітини справа в проекції 3-5 міжребер`я по середньо-ключичній лінії, на передньо - бічній поверхні грудної клітини зліва в проекції 7-9 ребер по передньо - пахвинній лінії, на передній черевній стінці зліва з розповсюдженням на епі -, мезо - та гіпогастральну ділянки, на зовнішній поверхні лівої верхньої кінцівки на всіх рівнях та на передньо - внутрішній поверхні лівого передпліччя на всіх рівнях з розповсюдженням на долонну поверхню лівої кисті, на передній поверхні правого плеча в нижній третині з розповсюдженням на передню поверхню лівого передпліччя на всіх рівнях, на зовнішній поверхні лівого кульшового суглобу; забійних ран в проекції лівої вушної раковини по зовнішньому краю завитка в нижній третині з переходом на задню поверхню у волосистій частині голови в проекції лівої тім`яної ділянки; синців в проекції завитка вушної раковини зліва у верхній та середній третині, на передній поверхні грудної клітини справа в проекції 2-3 ребер по біля грудинній лінії, в проекції рукоятки грудини, на передній поверхні грудної клітини зліва в проекції 3-5 ребер по біля грудинній та середньо-ключичній лініям, на передній поверхні правого плечового суглобу; переломів ребер справа 1-5 та зліва 1-8, грудини, правої ключиці; розривів легень, субарахноїдального крововиливу. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, які діяли за ударно - струсуючим механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області або при ударі об такі, та такими предметами могли бути виступаючі частини всередині салону транспортного засобу при зіткненні його з перешкодою. Давність їх утворення може відповідати 15 серпня 2022 року. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та як такі, що призвели до смерті потерпілого.

Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 19.45 год. у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Дніпровська, 541. Внаслідок сумісної тупої травми голови та грудної клітини з травматичним субарахноїдальним крововиливом, саднами, забійними ранами голови та обличчя, множинними двосторонніми переломами ребер та грудини, правої ключиці, розривами легень, двостороннім гемопневмотораксом (справа - 650 см., зліва 1350 мл.), множинними саднами та синцями грудної клітини, саднами верхніх кінцівок та живота, яка ускладнилася травматичним шоком, що й призвело до безпосередньої причини смерті, та дана травма перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, згоден із часом, місцем скоєння злочину, виснавками екпертів. Він є військовослужбовцем за мобілізацією. В той день він був дуже втомлений, що і було причиною ДТП. Керував він автомобілем без водійського посвідчення так як раніше був його позбавлений. Одразу після ДТП він надав допомогу постраждалому, а пізніше родині відшкодував шкоду. Щиро кається в тім що сталося.

Потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що загиблий в ДТП був її рідним братом. Дізналась вона про трагедію від друзів брата. Обвинувачений просив у неї вибачення, та відшкодував шкоду. На даний час вона не має претензій до обвинуваченого, та просить суд не позбавляти його волі.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, суд вважає, що ОСОБА_3 винний у порушенні правил безпеки дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 286 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до роз`яснень п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активнее сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не виявлено.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, з необережності, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, заступник командира зенітної ракетної батареї з озброєння військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, у військовому званні капітан, у лікаря-нарколога та психіатра на обліку не перебуває, характеризується виключно з позитивної сторони, вину визнав повністю, шкоду відшкодував, та потерпіла до нього претензій не має.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання суд також враховує наявність обставин, які пом`якшують покарання у даному кримінальному провадженні, а саме: щире каяття та повне відшкодування завданих збитків; є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, президентом України нагороджений орденом «Богдана Хмельницького».

Також суд враховує, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України відноситься до злочинів вчинених з необережності.

Крім того, потерпіла наголосила на покаранні не пов`язане із позбавленням волі.

Зазначені обставини на переконання суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Також суд враховує відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому приходить до переконливого висновку про необхідність призначити ОСОБА_3 основного покарання за ч.2 ст. 286 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14, при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а саме в даній ситуації надання обвинуваченим медичної допомоги постраждалому, та його щире каяття.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі.

Крім того, за змістом приписів ст.58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Беручи до уваги обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає можливим на підставі ст. 58 КК України замість основного покарання у вигляді двох років позбавлення волі, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 службове обмеження на строк два роки, із відрахуванням із суми грошового забезпечення, а саме 20 відсотків у дохід держави.

Також, суд, приймаючи до уваги вимоги частини третьої статті 55 КК України, відповідно до яких строк додаткового покарання у даному випадку буде обчислюватися з моменту набрання вироком законної сили, призначає додаткове покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на два роки.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного обвинуваченого такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст. 129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду " Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна " (далі Постанова) при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків ( ч.2 ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Позовні вимоги ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 130 000 грн. (безумовна франшиза за умови страхування) слід задовольнити у повному обсязі, що підтверджується звітами про оцінку транспортного засобу та про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ, додатками до них та фототаблицею до звітів.

Стосовно відшкодування шкоди відповідно до позовної заяви до ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди, витрати на правову допомогу, та витрат на послуги з визначення вартості матеріального збитку, то слід залишити без розгляду, у зв`язку із відмовою у цій частині від позовних вимог представником позивача у судовому засіданні.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за можливе скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2022 року.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 2076 (дві тисячі сімдесят шість) грн. 58 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.58 КК України призначити ОСОБА_3 замість основного у виді позбавлення волі на строк два роки - службове обмеження для військовослужбовців на строк два роки із відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2022 року на автомобілем марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, 2019 року випуску, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 03 вересня 2019 року ТСЦ 8047 належить ОСОБА_7 .

Речові докази у кримінальному проваджені:

- автомобіль марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який зберігається на території Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 10 передати за належністю ОСОБА_10 ;

- автомобіль марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, 2019 року випуску, який зберігається на території Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 10 передати за належністю ОСОБА_7 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 03 вересня 2019 року ТСЦ 8047, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- оптичний диск CD-R з відеозаписом у паперовому конверт зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 2076 (дві тисячі сімдесят шість) грн. 58 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 .