У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2022 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2020 р. за № 0000286, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 111 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2020 р. за № 0000286, затверджений 29.06.2022 прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 111 КК України.
У підготовчому судовому засіданні від прокурора до суду надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , строком на 60 днів без права внесення застави.
Клопотання прокурора мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в тому, що в період часу з 16.06.2021 по 15.07.2021, точна дата органом досудового розслідування не встановлена, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб та на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України та на виконання своєї злочинної ролі з метою надання допомоги іноземній державі Російській Федерації, представникам спецслужб іноземної держави Російській Федерації в проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи у службовому приміщенні Управління СБ України в Херсонській області, за адресою м. Херсон, вул. Лютеранська, 1 здійснював підготовку та зібрання відомостей, в тому числі і тих, які були ввірені йому, як заступнику начальника Інформаційно-аналітичного відділу Управління СБ України в Херсонській області та які становили державну таємницю, використовуючи при цьому свій службовий стан, як одного із керівників підрозділу та службові носії інформації (ПЕОМ, флеш накопичувачі, тощо) та передачу вказаних відомостей Особі-1, який в свою чергу передавав дані відомості співробітнику ФСБ РФ Особі-2, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України. Зазначається, що до визначення підсудності за Солом`янським районним судом міста Києва на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 13.09.2022 строк тримання під ватрою обвинуваченого продовжено до 11.11.2022. Прокурор зазначає, що підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час відсутні, оскільки ризики, що обґрунтовували необхідність обрання запобіжного заходу не зменшились, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не може запобігти заявленим ризикам. А саме, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення нових кримінальних правопорушень. Вказані ризики обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може виїхати до Російської Федерації та переховуватися від суду. Обвинувачений може переховуватися на тимчасово не підконтрольних територіях України та проводити підривну діяльність проти України. Крім того, ОСОБА_4 володіє досвідом оперативно-розшукової діяльності, обізнаний у формах і методах роботи правоохоронних органів, активно застосовував заходи конспірації, тому у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, матиме змогу використовувати вказані вміння і навики для переховування від суду. Зі змісту прокурора слідує, що обвинувачений ОСОБА_4 , під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, діяв спільно з іншими особами, а саме з колишнім працівником УСБУ в Херсонській області ОСОБА_6 , який є підозрюваним у іншому кримінальному провадженні та перебуває у розшуку, з якими останній перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на свідків які допитані у кримінальному провадженні як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні. Тривалий період служби ОСОБА_4 в органах Служби безпеки України свідчить про його тісні та міцні зв`язки з керівниками органів влади, правоохоронними органами а також іншими особами, тому у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може використовувати їх для впливу на свідків, а також з метою уникнення кримінального покарання іншим чином. Прокурор зазначає, що діяльність обвинуваченого була спрямована на вчинення злочину проти національної безпеки України направлена на надання іноземній організації ФСБ РФ або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, а тому враховуючи те, що на даний час триває війна з Російською Федерацією, перебуваючи на волі, може вчиняти нові кримінальні правопорушення на користь Російської Федерації.

Оскільки у підготовче судове засідання не прибули захисники обвинуваченого ОСОБА_4 , не надавши до суду документи, на підтвердження поважності причин своєї неявки, із врахуванням положень ч. 1 ст. 186 КПК України, відповідно до якої клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається судом невідкладно, та думки учасників провадження, які не заперечували проти призначення обвинуваченому ОСОБА_4 захисника на окрему процесуальну дію, на підставі ухвали від 08.11.2022 р. доручено Регіональному центру з надання безоплатної правової допомоги в м. Києві призначити обвинуваченому захисника для надання безоплатної правової допомоги на окрему процесуальну дію вирішення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 з підстав та за обставин, викладених у письмовому клопотанні, яке було оголошено прокурором в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження тримання його під вартою, зазначивши, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, до часу свого затримання мав постійне місце роботи, має родину, дочка з чоловіком та його дружина проживають у м. Ірпінь Київської області, у квартирі, належній на праві власності його дружині, де він може перебувати на умовах більш м`якого запобіжного заходу, такого як домашній арешт із забороною лишати житло цілодобово. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що не має наміру впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, а також переховуватись від суду, зобов`язується сумлінно виконувати свої процесуальні обов`язки та прибувати до суду за кожним викликом. У зв`язку із чим, обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , та обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, дружині на праві власності належить квартира у м. Ірпінь Київської області, має родину, до часу свого затримання мав постійне робоче місце, не має наміру чинити вплив на свідків чи інших учасників в даному кримінальному провадженні, а також не збирається переховуватись від суду.

Дослідивши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом на виконання ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , було встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України, а саме, у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України, у формі шпигунства та надання іноземній державі Російській Федерації, представникам іноземної держави Російської Федерації допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Суд звертає увагу на те, що поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).
Враховуючи, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України.
Також, в ході судового розгляду клопотання знайшли своє підтвердження продовження існування ризиків, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, продовжують існувати ризики, визначені в ухвалі Шевченківського районного суду міста Києва від 13.09.2022 р., стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховування від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені висновки суду ґрунтуються на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України, за вчинення якого обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією майна або без такої, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Судом також встановлено, що продовжують існувати ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснювати протиправний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни останніми своїх показів, наданих на досудовому розслідуванні, та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому відкриті матеріали досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України із зазначеними анкетними даними свідків у даному кримінальному провадженні. Крім того, суд вважає слушними доводи, викладені в клопотанні прокурора, стосовно ризиків, де зазначено, що злочинна діяльність ОСОБА_4 , у вчиненні якої він обвинувачується, була спрямована на вчинення злочину проти національної безпеки України, направлена на надання іноземній організації ФСБ РФ, їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, а тому із врахуванням того, що на даний час триває війна, розпочата Російською Федерацією проти України, продовжують існувати ризики, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчиняти нові кримінальні правопорушення.
При розгляді клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судом враховано особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , має у спільній власності з дружиною ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_2 , про що зазначено в заяві дружини обвинуваченого про обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що у свідчить про наявність в обвинуваченого стійких соціальних зв`язків.
Однак, на переконання суду, наявність в обвинуваченого стійких соціальних зв`язків не нівелює продовження існування ризиків, встановлених судом під час розгляду клопотання прокурора, та що у своїй сукупності свідчить про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, із врахуванням положень п. 4 ч. 2 ст. 183, ч. 4 ст. 183 КПК України, та враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає доцільним продовження тримання під вартою обвинуваченого строком на 60 днів без права внесення застави.
Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на даному етапі розгляду кримінального провадження та запобігти ризикам, встановлених судом та перелічених в ухвалі суду.
Отже, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Керуючись положеннями ст. ст. 314, 315, 131, 132, 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376 КПК України, ст. ст. 6, 15 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України, строк тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 січня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали - до 06 січня 2023 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні та відкласти засідання на 14 грудня 2022 року о 14 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1