УХВАЛА

12 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 623/550/21

провадження № 51-3804ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, а також клопотання про поновлення строку касаційного оскарження,

встановив:

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області вироком від 16 квітня 2021 року ОСОБА_1 засудив за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Цим же вироком запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 02 вересня 2021 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_1 залишив без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ОСОБА_2 поза межами строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу. Також засуджений порушив питання про поновлення строку касаційного оскарження.

Поважність причин пропуску строку касаційного оскарження засуджений обґрунтовує тим, що захисник, якому він повідомив про свою юридичну необізнаність і неспроможність написати касаційну скаргу з дотриманням положень процесуального закону, обіцяв подати касаційну скаргу, проте не зробив цього.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументами та їх обґрунтуванням.

З копії розписки засудженого, що надійшла з Державної установи «Темнівська виправна колонія № 100» вбачається, що копія ухвали Харківського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року була вручена ОСОБА_1 30 вересня 2021 року, а тому останнім днем подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції для нього було 04 січня 2022 року.

Проте засуджений звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою лише 02 грудня 2022 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Наведені засудженим доводи про необхідність поновлення строку на касаційне оскарження Суд не визнає поважними з огляду на таке.

Верховний Суд виходить із того, що установлений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. Водночас особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. За сталою практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Так, касаційну скаргу ОСОБА_1 подав більше ніж через 10 місяців після закінчення строку на касаційне оскарження. Ураховуючи період часу, який пройшов після закінчення строку на касаційне оскарження для засудженого, та відсутність відомостей про вжиття ним заходів для оскарження судових рішень, не є слушними посилання щодо неподання касаційної скарги його захисником, як причину пропуску строку касаційного оскарження. Стосовно посилань засудженого в касаційній скарзі на його юридичну необізнаність, то колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на ту обставину, що зі змісту копії ухвали Харківського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року убачається, що цим судом здійснювався розгляд, зокрема апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка була залишена без задоволення.

З огляду на зазначене вище Верховний Суд дійшов висновку, що указані засудженим обґрунтування підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, не є переконливими, оскільки не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для реалізації ним права на подання касаційної скарги в строк, визначений законом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_1 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для поновлення строку.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_1 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року залишити без задоволення.

Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8