Справа № 392/858/22
Провадження № 1-кп/392/187/22

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого: судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 13.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, без реєстрації місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, працюючого господарником сектору експлуатації приміщень адміністративно-господарського відділу, ПрАТ Готель «Театральний», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який Указом Президента №133/2022 від 14.03.2022 року продовжено до 23.08.2022 року, 13 липня 2022 року, близько 18:50 години, без дозволу власника домоволодіння, незаконно проник у приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 та в якому проживає її син ОСОБА_7 , де в останнього винник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , та відкрито для останнього заволодів його майном, а саме мобільним телефоном Lenovo A536 вартістю 483,00 грн., мобільним телефоном Bravis, в неробочому стані, який матеріальної цінності не становить, мобільним телефоном Nomi, в неробочому стані, який матеріальної цінності не становить, мобільним телефоном Nokia, в неробочому стані, який матеріальної цінності не становить, наплічною сумкою Jeep вартістю 50,67 грн., шкіряним гаманцем Shaishi вартістю 36,93 грн. та грошовими коштами в сумі 120 грн.

Після чого ОСОБА_3 сів до салону автомобіля таксі та попрямував у невідомому напрямку, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.

Такими протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 690 грн. 60 копійок.

Вказаними діями, ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, вчинене в період воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечував щодо фактичних обставин кримінального правопорушення та пояснив, що 13 липня 2022 року, він викликав таксі та їхав із с. Олександівка в м. Мала Виска, йому знайомий таксист ОСОБА_8 , з ними ще був ОСОБА_9 , під час розмови між ними з`ясувалося, що ОСОБА_7 всім трьом винен грошей, та вирішили приїхати до нього додому, щоб забрати борг. Коли приїхали до будинку за адресою: АДРЕСА_2 24.09.2021 року близько 11.00 год., він підійшов до дверей будинку та постукав, підійшла ОСОБА_6 , повідомила, що ОСОБА_10 в неї немає, на що обвинувачений не повірив їй та силою потягнув на себе двері, увійшов до будинку та почав шукати потерпілого. Знайшов його в одній з кімнат, потерпілий знаходився на дивані та був укритий ковдрою. Обвинувачений підійшов та запитав у нього про гроші, які той йому винен, на що отримав відповідь, що вказані кошти витратив на наркотичні засоби. Після чого, він взяв шкіряний гаманець з грошовими коштами в сумі 120 грн, мобільний телефон потерпілого марки Леново та три мобільні телефони, які були в неробочому стані, все це склав до сумки та сів до авто таксі. В автомобілі 100 грн віддав таксисту, а решту майна, в подальшому віддав працівникам поліції. Зазначив, що у вказаній ситуації був збентежений, обурений поведінкою потерпілого, діяв ситуативно, готовий нести покарання. З потерпілим наразі перебуває в нормальних відносинах, вибачився перед ним, щиро розкаявся у вчиненому, запевняв, що переоцінив свою протиправну поведінку та зробив висновки щодо не вчинення в майбутньому жодних протиправних дій.

Враховуючи те, що учасники провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та вивченням характеризуючих даних на особу, визнавши недоцільним вивчення письмових доказів у провадженні та допиту свідків та потерпілого.

Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

З`ясувавши позиції прокурора, обвинуваченого та захисника адвоката, а також позицію потерпілого в наданій на адресу суду заяві, який зазначив, що жодних претензій до обвинуваченого не має, просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, з обвинуваченим повністю примирилися, останній щиро перед ним вибачився, суд дійшов висновку про правильність кваліфікації досудовим слідством дій ОСОБА_3 за ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, вчинене в період воєнного стану, та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний корисливий тяжкий злочин. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_3 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання в м. Мала Виска компроментуючі матеріали в Маловисківській міській раді відносно громадянина ОСОБА_3 відсутні, за місцем теперішнього проживання в м. Києві - характеризується виключно з позитивної сторони, при можливості, на громадських засадах допомагає ОСББ «Гарматна- Західна», з 07 вересня 2022 року займає посаду господарника сектору експлуатації приміщень адміністративно-господарського відділу, ПрАТ Готель «Театральний», має загальний стаж роботи 32 роки, за місцем роботи характеризується виключно позитивно. Обвинувачений ОСОБА_3 на диспансерному обліку у кабінеті нарколога Маловисківської центральної районної лікарні не перебуває. На диспансерному обліку в кабінеті психіатра КНП «Маловисківська лікарня» перебуває з 2021 року, раніше не судимий.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №240 від 09.08.2022 року КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Відмічена аномалія характеру у вигляді емоційно-нестабільного розладу особистості(згідно МКХ-1-F 60/3) не є проявом психічного захворювання і не впливає на його осудність. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що засноване на належній критичній оцінці своєї поведінки та готовність нести, передбачене законом покарання, усвідомлення своєї вини, крім того, обвинувачений з моменту вчинення правопорушення та в судовому засіданні надавав послідовні та вичерпні зізнавальні покази. Крім того, суд визнає, обставиною, що пом`якшує покарання - добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення потерпілому у належному стані викраденого майна.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи сукупність наведених обставин судом відзначається, що вони знаходяться у причинному зв`язку з цілями та мотивами злочину, і поведінкою ОСОБА_3 , злочинний умисел якого був викликаний раптовим емоційним станом обумовленим тривалим конфліктом з потерпілим з приводу неповернення останнім обвинуваченому грошових коштів, що не мало на меті надмірного збагачення, при цьому обвинувачений беззаперечно визнає свою вину у вчиненому, критично ставиться до своїх дій та надає належну критичну оцінку своїй протиправній поведінці, що на думку суду зменшує суспільну небезпеку такого злочину та небезпечність винуватої особи, на підставі чого суд дійшов висновку про наявність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про наявність правових підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України та призначення йому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, при цьому покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в Постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 753/19121/19, категорично зазначив: «При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.»

Враховуючи встановлені судом обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачуваного, інформацію, що його характеризує, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк нижче межі санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, враховуючи, що вчинене ОСОБА_3 діяння є тяжким злочином, який вчинено останнім за відсутності обтяжуючих обставин, обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, невеликий розмір вартості майна, на яке було направлене злочинне посягання та те, що викрадене майно було повернуто потерпілому, думку потерпілого (яка хоч і не є вирішальною при призначенні судом покарання у відповідності до висновків Верховного суду, проте враховується судом в сукупності з іншими обставинами), який висловився про відсутність необхідності застосування до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі, не заперечуючи можливості звільнення останнього від такого покарання, крім того, судом враховується також те, вказане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим внаслідок збігу випадкових обставин (як пояснював в судовому засіданні обвинувачений прийшов до місця проживання потерпілого з метою отримати від нього борг, та отримавши відмову від потерпілого вчинив саме такі дії), обвинувачений не мав наміру незаконного збагачення, а планував повернути після повернення ним боргу, також враховуючи, що обвинувачений працевлаштований, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, крім іншого, суд враховує і стан здоров`я Філіпенка, який потребує тривалого лікування, - суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття ним покарання, на підставі чого та з урахуванням положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк, який враховуючи положення ч. 4 зазначеної статті є середнім, поклавши на останнього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. І таке рішення суду ґрунтується на тому, що звільнення від відбування покарання з випробуванням є важливою складовою прогресивної системи покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас поліпшувати правове становище засудженого не зменшуючи при цьому обсяг та характер виховного впливу на нього.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Головним є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Вказані висновки суду повністю узгоджуються з правовими висновками суду касаційної інстанції про одночасне застосування до особи положень статей 69 та 75 КК (наприклад, постанови суду касаційної інстанції від 02 вересня 2021 року у справі №344/6631/17 (провадження №51-1316км21), від 22 квітня 2021 року у справі №352/1627/18 (провадження №51-3151км20), від 25 березня 2021 року у справі №161/19195/19 (провадження №51-5340км20).

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили залишити без зміни заставу.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19-112-22/4998-НЗПРАП від 21.07.2022, витрати на проведення якої складають 1132 грн. 68 коп.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до положень ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили залишити без зміни заставу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1132 грн. грн. 68 коп.

Речові докази: мобільний телефон Lenovo, мобільний телефон Bravis, мобільний телефон Nomi, мобільний телефон Nokia, мобільний телефон Nokia, шкіряна сумка чорного кольору, зарядний пристрій, шкіряний гаманець, три банківські картки, свідоцтво про народження ОСОБА_7 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 вважати повернутими законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинувачен(ому)ій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_11

суддя