17.04.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 633/205/21
Провадження № 1-кп/533/15/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 (у режимі ВКЗ),

обвинуваченого - ОСОБА_4 (у режимі ВКЗ),

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Козельщинського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000320 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

07.04.2023 прокурором подано до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор просив:

- змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з домашнього арешту в нічний час доби на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання прокурор обґрунтував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та не перестали існувати. Зазначав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, та ураховуючи тяжкість злочину на невідворотність покарання, ОСОБА_4 може переховуватися від суду.

Крім того, оскільки обвинувачений та свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші проживають в одному населеному пункті, обвинуваченому відомо місце проживання потерпілих, вбачається ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки наслідком неодноразового порушення умов домашнього арешту у подальшому є почуття безкарності обвинуваченого та ймовірна неявка у судові засідання, на підтвердження чого надав матеріали Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про порушення обвинуваченим ОСОБА_4 умов домашнього арешту 17.03.2023 та в ніч з 23.03.2023 на 24.03.2023.

Крім того, на думку прокурора, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.08.2021 за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненнями від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Одночасно ці обставини, на думку прокурора, підтверджують необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обставини кримінального правопорушення та особа обвинуваченого свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м?яких запобіжних заходів, а також у зв?язку з тим, що раніше застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зміг запобігти вищезазначеним ризикам.

У зв`язку з вищевикладеним, уважав, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно змінити запобіжний захід з домашнього арешту в нічний час доби на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити. Наполягав на тому, що поведінка обвинуваченого (неявка та запізнення у судові засідання, а також неодноразове порушення ним умов домашнього арешту) свідчать про необхідність обрання йому більш жорсткого запобіжного заходу, аніж нічний домашній арешт.

Захисник у судовому засіданні просив не змінювати обвинуваченому запобіжний захід з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На противагу аргументам прокурора захисник стверджував, що обвинувачений щоразу з`являвся у всі судові засідання, інших кримінальних чи адміністративних правопорушень не вчиняв, вплив на потерпілих та свідків не підтверджений стороною обвинувачення жодними доказами; перешкоджання кримінальному провадженню також є неактуальним та малоймовірним, оскільки спотворення чи знищення доказів на даній стадії провадження є неможливим.

Обвинувачений просив не обирати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою. Обіцяв дотримуватися процесуальних обов`язків та з`являтися до суду, повідомив, що не має наміру переховуватися від суду. Повідомив, що у ті дні, коли було зафіксовано його відсутність за місцем проживання вночі він працював вантажником у нічні зміни на заводі, а у письмових поясненнях повідомив неправдиву інформацію щодо перебування у гостях, оскільки думав, що будуть проблеми у його працедавця. Щодо запізнення у судове засідання пояснив, що запізнився, оскільки намагався через поштове відділення перерахувати кошти в рахунок відшкодування завданої ним потерпілому матеріальної шкоди з метою надання підтверджуючих документів у судове засідання. Вину свою у вчиненні злочину визнав.

Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження (обвинувальний акт та попередні ухвали про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, а також надані прокурором до клопотання докази), встановив таке.

У провадженні Печенізького районного суду Харківської області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22, ураховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, на підставі ч.7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Печенізького районного суду Харківської області - на Козельщинський районний суд Полтавської області.

Матеріали кримінального провадження передані до Козельщинського районного суду Полтавської області.

Ухвалою судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 24.01.2023 ОСОБА_1 прийнято до свого провадження кримінальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.02.2023.

З матеріалів провадження також вбачається, що ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області (головуючий суддя ОСОБА_9 ) від 07 листопада 2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід із запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 21.00 год до 06.00 год за адресою: АДРЕСА_1 , до 06 січня 2023 року включно.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2022 року (головуючий суддя ОСОБА_9 ) продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту до 25 лютого 2023 року включно, змінено адресу домашнього арешту та заборонено обвинуваченому ОСОБА_4 з 21 години до 06 години залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності з`явитись до слідчого, прокурора або суду. Покладено на обвинуваченого певні обов`язки, визначені в ухвалі суду.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2023 року продовжено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту до 19 квітня 2023 року включно, заборонено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.00 години до 06.00 години наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності з`явитись до слідчого, прокурора або суду. Продовжено строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків: 1) прибувати до суду по першому виклику; 2) не відлучатися за межі Чугуївського району Харківської області без дозволу прокурора або суду, крім необхідності з`явитися до прокурора чи суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи; 4) утримуватися від будь-якого спілкування із свідками, потерпілими по справі. Визначено строк дії ухвали до 19.04.2023 включно.

17.03.2023 та з 23.03.2023 на 24.03.2023 обвинувачений допустив порушення умов нічного домашнього арешту та був відсутній за адресою, визначеною в ухвалі суду (т.с. 3 а.с. 108-112).

Частиною п`ятою статті 132 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4, 5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ч. 2 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Згідно зі ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 , раніше судимий вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.08.2021 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.01.2023 (справа № 937/921/20) звільнений від покарання призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.08.2021, у цьому провадженні обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Даний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Відносно обвинуваченого судом було застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Прокурором надано достатньо доказів на підтвердження порушення обвинуваченим умов домашнього арешту.

Судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 наразі перебуває у статусі обвинуваченого.

Перевіряючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд погоджується з прокурором, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи судимим, обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років.

Також суд погоджується, що на даний час у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 мають місце певні ризики, передбачені п.1, п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави стверджувати, що обвинувачений може: переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність інших ризиків, наведених прокурором у клопотанні, є малоймовірною на даному етапі кримінального провадження неактуальною.

Суд також не погоджується з думкою прокурора, що раніше застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зміг запобігти наведеним ним у клопотанні ризикам (п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Погоджуючись з прокурором, що відсутність реагування суду на порушення з боку обвинуваченого умов домашнього арешту, може викликати у останнього відчуття безкарності та уседозволеності, суд не може погодитися з тим, що такі порушення призвели до негативних наслідків та перетворення ризиків, про які вказав прокурор, у реальну загрозу.

Суд погоджується зі стороною захисту та ураховує, розглядаючи клопотання прокурора, що обвинувачений, перебуваючи під нічним домашнім арештом, постійно з`являвся у всі судові засідання, та, навіть, після того, як отримав клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу на більш суворе - тримання під вартою, не переховався та прибув у судове засідання. Нових кримінальних чи адміністративних правопорушень під час перерубування під нічним домашнім арештом обвинувачений не винив, що свідчить про те, що обраний судом запобіжний захід є дієвим, й підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд на даний час не вбачає.

Суд уважає, що формальною причиною клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з домашнього арешту на тримання під вартою стала поведінка обвинуваченого, що полягала у порушеннях обвинуваченим двічі умов нічного домашнього арешту (17.03.2023 та в ніч з 23.03.2023 на 24.03.2023), тобто його відсутності за визначеною в ухвалі суду адресою вночі, що зафіксовано перевіркою органу поліції.

Обвинувачений не заперечував факти таких порушень, стверджуючи, що працював вночі. Дозвіл суду на це не отримував, з клопотанням про зміну умов домашнього арешту чи запобіжного заходу не звертався, що свідчить про порушення обвинуваченим заборон, встановлених судом.

Разом з тим, суд уважає, що запобіжний захід не має бути карою, оскільки метою будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд ураховує вимоги п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу обвинуваченого.

За вказаних обставин, зважаючи на те, що обвинувачений, хоча і порушив умови домашнього арешту, але не переховувався від суду, вину свою визнає у вчиненому кримінальному правопорушенні, отже не має наміру впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому найбільш суворого зі всіх запобіжних заходів.

Разом з тим, зважаючи на доведеність стороною обвинувачення порушення обвинуваченим обов`язків, покладених на останнього ухвалою суду про застосування домашнього арешту у нічний час доби, ураховуючи особу обвинуваченого, суд, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, приходить до висновку про доцільність застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, що має дисциплінувати обвинуваченого, та такий запобіжний захід, на думку суду, має забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 202, 205, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з домашнього арешту в нічний час доби на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності з`являтися за викликом до прокурора або суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до прокурора, суду за першим викликом;

2) не відлучатися за межі визначеного місця проживання без дозволу прокурора або суду, крім необхідності з`являтися до суду чи прокурора;

3) утримуватися від будь-якого спілкування із свідками по справі;

4) не змінювати місце свого проживання без дозволу суду.

Визначити строк дії ухвали до 11 червня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора та Чугуївське РУП ГУНП в Харківській області (вул. Гвардійська, буд. 31, м. Чугуїв, Чугуївський район, Харківська область, 63503).

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Призначити наступне судове засідання на 15 травня 2023 року о 14 годині 00 хвилин, яке відбудеться у приміщенні Козельщинського районного суду Полтавської області, за адресою: вулиця Остроградського, буд. 75/15, селище Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область. Визначити резервну дату наступного судового засідання на 18.05.2023 на 11.00 годину.

Здійснити судовий виклик у судове засідання учасників провадження.

Судове засідання за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_3 провести у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС на сайті: https://vkz.court.gov.ua/.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 17 квітня 2023 року о 10 годині 30 хвилин. Повний текст ухвали не оголошувався, у зв`язку з неявкою учасників на оголошення.

Суддя ОСОБА_1