СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1259/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2022 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за № 0000027, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

До Святошинського районного суду міста Києва 05.09.2022 надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України, судом 06.10.2022 було постановлено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

Обвинуваченому ухвалою суду від 06.10.2022 продовжено строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2022 на два місяці, до 04.12.2022.
12.10.2022 до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, а саме у зв`язку з некоректністю обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті.

Клопотання обґрунтовано тим, що в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, маючи об`єктивну можливість належно виконувати свої службові обов`язки, 26.02.2022 не з`явився вчасно з відпустки до місць проходження ним військової служби, а саме - територію Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська атомна електростанція» (Київська область, м. Славутич, вул. 77-ї Гвардійської дивізії, адмінбудівля, 7, корпус 1), Центрального управління СБ України в м. Києві, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 33, Головного управління «Інфраструктура» Департаменту захисту національної державності СБ України, що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 32.
Юридична конструкція складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, не надає можливості застосовувати таку конструкцію, як декілька місць проходження служби, а лише одне, оскільки тоді стає незрозумілим куди саме треба з`явитись військовослужбовцю. Оскільки, за таких умов, не прибуття в одне із зазначених прокурором місць (а особа не може одночасно прибути в три місця, розташованих як в Києві, так і в Київській області), вже є складом кримінального правопорушення, що алогічно по своїй суті.
Оскільки ОСОБА_3 було відряджено на посаду заступника генерального директора (з режиму фізичного захисту) ДСП «ЧАЕС», з одночасним звільненням з посади в органах СБУ, на момент початку військової агресії рф в СБУ у нього було відсутнє місце несення служби, як з юридичної так і з фізичної точки зору. ОСОБА_3 не перебував в штаті СБУ, не мав безпосередніх керівників, він, обіймаючи цивільну посаду, був підпорядкований своєму безпосередньому керівництву Державного агентства України з управління зоною відчуження та Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська атомна електростанція» (було тимчасово захоплене окупантами 24.02.2022).
Робоче місце ОСОБА_3 ніколи не знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 , а було розташовано в іншому місці - ум. Прип`ять. А тому, взагалі незрозумілим є те, чому прокурор покладає вину на ОСОБА_3 за неявку до місця, яке не є, навіть, місцем його роботи.
При цьому, з точки зору «поважності» причин, необхідно зауважити, що в період з 10.02.2022 по 06.03.2022 року ОСОБА_3 перебував у відпустці та на лікарняному.
А отже, територія Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська атомна електростанція» - не є місцем несення служби ОСОБА_3 , а є місцем його роботи, як цивільної особи, тимчасово відрядженої СБУ. Жодним нормативним документом чи наказом не передбачено, що ОСОБА_3 мав прибути до Центрального управління СБ України в м. Києві, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 33, Головного управління «Інфраструктура» Департаменту захисту національної державності СБ України, що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 32.
Саме, керівництво СБУ, на рівні його Голови, як посадової особи, яка прийняла рішення відрядити ОСОБА_3 (можливо, заступника Голови СБУ), мало ініціювати питання повернення його з відрядження, погодити це з посадовими особами Державного агентства України з управління зоною відчуження або Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська атомна електростанція», після чого визначити місце проходження ним служби після повернення з відрядження та офіційно довести це ОСОБА_3
Підсумовуючи загальний аналіз дій (об`єктивної сторони кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 ) ніяк не можуть розглядатись в контексті ч. 5 ст. 407 КК України.
Також, обвинувальний акт не містить викладених абсолютно конкретних обставин кримінального правопорушення, з зазначенням часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, захисник вважає, що некоректність обвинувачення відносно його підзахисного вказує на грубе порушення його права на захист, а тому обвинувальним акт має бути повернутий прокурору.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого підтримав своє клопотання подане 12.10.2022 про повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувачений думку свого захисника підтримав повністю, просив обвинувальний акт повернути прокурору.

Прокурори проти заявленого клопотання заперечували, просили у його задоволенні відмовити.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору у разі, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Таким чином, дана норма, містить певну дискрецію дій прокурора в межах його процесуальних обов`язків, а саме: виклад лише тих обставин, які прокурор вважає встановленими.
Відсутність певних фактичних обставин, які мають значення для кваліфікації дій обвинуваченого, відсутність ознак злочину, складу злочину чи інші обставини, які мають значення для доведеності вини обвинуваченого є підставою для винесення виправдувального вироку суду після з`ясування цих обставин в ході судового розгляду, а не підставою повернення обвинувального акта прокурору.
У даному разі заявлені в клопотанні обставини не містять ознак невідповідності обвинувального акта, вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, однак є підставою детального вивчення та аналізу усіх суттєвих для кримінального правопорушення обставин в ході судового розгляду по суті.
Так, як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000027 від 18.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який було направлено прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, вказаний процесуальний документ за своїм змістом у повній мірі відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, у суду немає достатніх правових підстав для висновку про його невідповідність вимогам цього Кодексу.
Більш того, вдаючись до оцінки правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 та формулювання висунутого останньому обвинувачення, суд фактично вийде за межі своїх повноважень на стадії підготовчого провадження, оскільки предметом підготовчого судового засідання є лише відповідність обвинувального акта вимогам закону, а не обґрунтованість правової кваліфікації дій обвинуваченого та формулювання обвинувачення, які можуть та повинні перевірятись на стадії судового розгляду.
До того ж, відповідно до вимог ч. 2 ст. 337 КПК України, прокурор під час судового розгляду може не тільки змінити або висунути додаткове обвинувачення, а й відмовитися від підтримання державного обвинувачення, якщо в результаті судового розгляду дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню. Водночас усі доводи захисника, наведені в клопотанні, на думку суду є предметом для детального вивчення під час розгляду кримінального провадження по суті. Вказаним доводам має бути приділена особлива увага та надана належна правова оцінка. Наявність чи відсутність вказаних обставин, безпосередньо впливає на рішення, яке суд має прийняти за результатами розгляду кримінального провадження по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314-316, 370-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає .

Суддя: ОСОБА_1