Справа № 694/702/23 провадження № 1-кс/694/318/23
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

16.03.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000442 від 15.03.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , інваліда 1 групи, раніше судимого:

- 23.09.2005 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК на строк 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільненого з іспитовим строком на 1 рік;

- 18.05.2006 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 187 КК України строком на 4 роки 6 місяців позбавлення волі у виправній колонії мінімального рівня безпеки із загальними умовами утримання;

- 26.07.2011 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України на строк 1 рік позбавлення волі у виправній колонії середнього рівня безпеки для раніше судимих, звільнений 25.10.2011 по відбуттю строку покарання;

- 10.01.2012 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 395 КК України на строк 1 місяць арешту;

- 31.07.2012 Ватутінським міським судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 6 місяців арешту, звільненого 31.01.2013 по відбуттю строку покарання;

- 15.07.2014 Ватутінським міським судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 27.05.2015 Ватутінським міським судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України на строк 3 роки 06 місяців позбавлення волі;

- 19.08.2015 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України на строк 4 роки позбавлення волі, в силу ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання покарання по даному вироку і по вироку Ватутінського міськрайонного суду Черкаської області від 27.05.2015 у вигляді 4 років 06 місяців позбавлення волі вираховувати строк 27.05.2015 у виправній колонії середнього рівня безпеки для раніше судимих; - 13.03.2018 рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.03.2018 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільненого від відбування покарання з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 28 днів,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

з участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказує, що 13 березня 2023 року у період часу з 19 години до 20 години, ОСОБА_5 , перебуваючи у кімнаті кв. АДРЕСА_3 , після спільного розпиття алкогольних напоїв із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході словесної суперечки, що виникла на ґрунті словесних образ ОСОБА_6 на адресу ОСОБА_7 , останній умисно тримаючи кухонний ніж у лівій руці сидячи з потерпілим на дивані наніс два удари у верхню частину правого стегна ОСОБА_6 , та в подальшому продовжуючи свої умисні дії спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_7 наніс один удар кухонним ножем який продовжував тримати у лівій руці в район нижньої частини живота, потерпілого.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 , що виразилися у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 останній згідно лікарського свідоцтва про смерть № 53 від 15.03.2023 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: недокрів`я внутрішніх органів, ушкодження судин правого стегна, колото-різану рану правого стегна, ушкодження внаслідок контакту із гострим предметом від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення (злочину) із зазначенням статті (частини статті) КК України: ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

16.03.2023 погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, які містяться у протоколах слідчих дій та інших документах.

У клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовані тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , який не має постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, раніше судимий усвідомлює, що за вчинений злочин вразі доведення його вини йому загрожує максимальне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, з метою уникнення від покарання останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Враховуючи, що ще не допитані свідки, потерпілі у кримінальному провадженні, та в результаті проведених слідчих (розшукових) дій встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 з деякими свідками особисто знайомий, що дає підстави вважати, що останній перебуваючи на волі, може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування на свідків у кримінальному провадженні. Також вказує, що ОСОБА_5 немає постійного місця роботи, також не має постійного джерела доходу та раніше був судимий за вчинення майнових злочинів, основним джерелом його доходів є продовження злочинної діяльності, що вказує на його підвищену суспільну небезпеку, та дає підстави вважати що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення проти власності та життя та здоров`я особи.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, репутації та характеристики підозрюваного, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказуючи на незадовільний стан здоров`я і обмежену можливість пересуватися самостійно, посилався на те, що він є інвалідом першої групи. При цьому вказати місце перебування під домашнім арештом вказати не зміг. Зазначив єдиним можливим місцем квартиру потерпілого, де було вчинене кримінальне правопорушення і вказав, що в дана квартира належить батькові потерпілого і там також проживає свідок правопорушення.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою, в матеріалах справи є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які свідчать про наявність ознак злочину, а саме: - дані рапортів старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 від 15.03.2023; -дані протоколу обшуку від 15.03.20023;- дані протоколу огляду трупа від 15.03.20023;- дані показань свідка ОСОБА_10 від 15.03.20023; - дані показань свідка ОСОБА_11 15.03.20023; - дані лікарського свідоцтва 15.03.20023; дані протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

При цьому надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Надаючи оцінку ризикам наведеним у клопотанні слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Суд вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п. п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч. 2 ст. 121 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_5 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_5 не має місця проживання, оскільки проживав у квартирі потерпілого, а власне житло у нього відсутнє, місце реєстрації проживання (як вказав підозрюваний) є формальним і власник житла йому не відомий, не має місця роботи, родини, що свідчить про відсутність стійких соціальних зав`язків підозрюваного із місцем проживання.

Вказані обставини у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження дають підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Ризик впливу на свідків також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_5 знайомств, зв`язків, обізнаності про осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, з метою підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі. При цьому сам підозрюваний вказав що безпосередній свідок є його знайомим, який проживав разом з ним у квартирі де відбулася подія.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Слідча суддя враховує й те, що для здійснення тиску не обов`язково осіб знати особисто. Для цього достатньо, наприклад, того, що особі, якій загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, після ознайомлення з матеріалами справи стануть відомі анкетні дані свідків, і з метою уникнення покарання, можуть вчинятися дії, покликані на примушення свідків до зміни показань або до відмови від їх надання

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження слідчого, щодо існування цього ризику.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення слідча суддя виходить з встановлених вище ризиків впливу ОСОБА_5 на свідків, що може бути вчинений шляхом примушування їх до відмови від давання показань, а також до давання завідомо неправдивих показань шляхом вмовлянь, описаний вище вплив містить ознаки самостійного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України.

Крім того слідча суддя вважає, що даний ризик також грунтується на тому, що ОСОБА_5 є раніше неодноразово судимою особою за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та пов`язаних з обігом наркотичних засобів та перебував у місцях позбавлення волі, після умовно-достроково звільнення від відбування покарання з невідбутим строком, правильних висновків для себе не зробив та від вчинення нових кримінальних правопорушень не відмовився, відтак існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Також, слідчий суддя зауважує, що відповідно до вимоги ДІАП НПУ в Черкаській області від 16.03.2023 вбачається, що 30.09.2018, 28.12.2018, 28.02.2019, 30.05.2019 та 23.12.2022 Звенигородською окружною прокуратурою направлено матеріали кримінальних проваджень до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 за підозрою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 395; ч.2 ст.185, ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190; ч.4 ст.185 КК України.

Наявність інших кримінальних проваджень, що перебувають на розгляді в суді свідчить, що підозрюваний схильний до вчинення кримінальних правопорушень, що в свою чергу свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже зазначений ризик є доведеним.

Вказане свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Отже наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу. Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відтак, слідчим суддею враховано, що підозрюваний не має постійного місця роботи, тобто не має постійного джерела доходу, є особою який вчинив тяжке кримінальне правопорушення. Крім того судом враховано, що підозрюваний має негативну характеристику, вчинив інкриміноване йому правопорушення у стані алкогольного сп`яніння .

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставини у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 є тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є характер вчинення і підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, та суспільний резонанс, і саме наведені вище обставини у їх сукупності та інформація і характеристики обвинуваченого, дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, в змозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Доводи підозрюваного про можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя відхиляє, оскільки такий запобіжний захід, як і ще менш обтяжливі запобіжні заходи, не зможуть запобігти вказаним ризикам та дисциплінувати належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, підозрюваним не надано доказів щодо наявності місця перебування під домашнім арештом.

Щодо доводів підозрюваного про неможливість перебування під вартою внаслідок стану здоров`я слідча суддя також ставиться критично, оскільки як вбачається з медичної довідки, наявної в матеріалах клопотання, неможливість утримання в умовах слідчого ізолятору не зазначена. Крім того отримання медичної допомоги у слідчому ізоляторі передбачено Правилами утримання.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів на думку суду не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на викладене, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відтак слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000442 від 15.03.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , інваліда 1 групи, раніше судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

Взяти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду.

Виконання даної ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні, а контроль за її виконанням на прокурора.

Строк тримання під вартою рахувати з 16.03.2023 по 14.05.2023 включно.

Строк дії ухвали - до 14.05.2023 включно.

Копію ухвали вручити слідчому, начальнику установи, де підозрюваний утримується під вартою для виконання, а також прокурору, підозрюваному для відому.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 20.03.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1