Справа № 621/2151/21
Пр. № 1-кп/621/205/21
ВИРОК
10 листопада 2022 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за відсутності представника потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 раніше судимий:
1) вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2001 за сукупністю злочинів, передбачених частиною 1 статті 89, частиною 1 статті 188 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки; звільнений 07.05.2004 за вітбуттям строку покарання;
2) вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2004 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки;
3) вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.03.2005 за сукупністю злочинів та вироків, за частиною 1 статті 115, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 12 років; 21.12.2013 ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 2 роки 11 місяців 13 днів;
4) вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.04.2016 за сукупністю вироків за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць; звільнений за вітбуттям строку покарання 07.10.2020;
у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:
07.05.2021 о 15:30 годині, ОСОБА_4 , перебував у корпусі №2 КНП ХОР «Обласний туберкульозний санаторій «Занки» в с. Курортне Чугуївського району Харківської області, де у нього виник умисел на таємне викрадення майна.
З метою реалізації вказаного умислу в цей же день та час, за вказаною вище адресою ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії не будуть помічені, таємно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку 4 билець до панцерного ліжка, вартістю 100 грн., за штуку, загальною вартістю 400 грн. 00 к.; металевої панцерної сітки, вартістю 350 грн. 00 к., що належать КНП ХОР «Обласний туберкульозний санаторій «Занки», чим спричинив матеріальну шкоду на сумму 750 грн. 00 к.
Зазначеними діями ОСОБА_6 , повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто, злочин передбачений частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.
Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.
З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
Обвинувачений ОСОБА_4 , під час судового розгляду у повному обсязі визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та показав про зазначені вище обставини вчинення ним крадіжки.
Так, 07.05.2021 перебуваючі на лікуванні у КНП ХОР «Обласний туберкульозний санаторій «Занки», з метою придбання спиртних напоїв, він вчинив крадіжку панцерного ліжка та чотирьох билець, які в подальшому реалізував, а кошти витратив на купівлю горілки.
У вчиненому щиро розкаявся, вказав, що вживання спиртних напоїв негативно впливає та є каталізатором вчинення протиправних дій, виявив готовність нести передбачену законом відповідальність.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що межах обвинувачення ОСОБА_4 , є винуватим у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, і його дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України;
Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:
- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином;
- обставини, що пом`якшують покарання, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення шляхом надання показань про його обставини, відшкодування шкоди шляхом повернення майна потерпілому;
- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;
- особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий; під наглядом в психіатричному і наркологічному кабінетах не перебував; не працює і не знаходиться на обліку в службі зайнятості; не одружений; за місцем проживання характеризується як особа, відносно якої скарги відсутні.
З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини 2 статті 185 Кримінального кодексу України.
При призначенні ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі на строк, що не перевищує 5 років, враховуючи, що вчинене ним кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, обвинувачений щиро розкаявся, обставини, що обтяжують покарання відсутні, враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та про наявність підстав для прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.
Приймаючи рішення про звільнення від покарання з випробуванням суд, окрім зазначеного, враховує як те чи інше рішення може вплинути на подальшу долю особи, враховуючи обставини вчинення кримінально - протиправних дій та соціальний статус обвинуваченого.
Застосований щодо речових доказів арешт на підставі ухвали слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.05.2021, належить скасувати.
Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Визнати ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки.
Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Скасувати застосований на підставі ухвали слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.05.2021 арешт тимчасового вилученого майна.
Речові докази: металеве ліжко у вигляді сітки на чотири металевих бильця, що передані на зберігання ОСОБА_7 , вважати повернутими власнику.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: