Справа № 308/9426/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/521/22 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2022.

Цією ухвалою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.11.2022 включно, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, працюючого на посаді головного редактора Всеукраїнського інформаційного видання «Спеціальний контроль», не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 296 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 та № 0000497, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 296 КК України.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 296 КК України, які ним вчинено в стані алкогольного сп`яніння та два з яких, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. При цьому, ризики, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та продовжують існувати, зокрема те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, знищити або спотворити речові докази, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, судом враховано і те, що характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Зазначене, на переконання суду, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

-2-

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу суду від 20 09.2022 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати та обрати йому більш м`який запобіжний захід (заставу). Захисник стверджує про помилковість висновку суду першої інстанції щодо доведеність існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України. ОСОБА_6 перебуває під вартою більше чотирьох місяців, ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується, частково визнав вину у вчиненому, а також цивільні позови. Окрім того, судом не враховано те, що ОСОБА_6 перш ніж бути доставленим до Закарпатської УВП № 9, під час затримання був жорстоко побитий працівниками правоохоронних органів, з приводу чого було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проводиться досудове розслідування. Судом першої інстанції було порушено порядок автоматизованого розподілу в даному кримінальному провадженні, з приводу чого подано відповідні скарги до ВРП. Крім того, ОСОБА_6 , не надано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, також в судовому засіданні допитані потерпілі, тому заявлений ризик про незаконний вплив на вказаних осіб відпав. Окрім того, прокурором у клопотанні та судом не наведено жодного аргументу про неможливість обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави. Надмірна тривалість тримання ОСОБА_6 під вартою є невиправданою, тим більше, що фактичною підставою продовження строку тримання під вартою є неаргументовані ризики впливу на свідків та переховування.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачений та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, основні доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали контрольного судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування

-3-

запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зі змісту ст. 199 КПК України вбачається, що слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. Прокурором доведено, що заявлені ним в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, натомість обвинуваченим та його захисником даних, які б свідчили про відсутність цих ризиків не надано.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За приписами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти, передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

-4-

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, за які передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а також те, що розгляд кримінального провадження триває, і на даний час є потреба у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, тому таке продовження є виправданим та доцільним і не знаходить підстав для застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Тому, колегія суддів вважає, що виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 обвинувачується, конкретних обставин, за яких скоєні діяння та даних про його особу, є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги захисника про те, що в судовому засіданні допитані потерпілі, тому заявлений ризик про незаконний вплив на вказаних осіб відпав, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а тому такі відхиляються.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, однак, обставини, за яких вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, а також враховуючи реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

-5-

Доводи апеляційної скарги захисника, за яких просить скасувати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 унеможливлює утримання його під вартою, у підтвердження цих доводів, стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений перебуває під вартою більше чотирьох місяців, апеляційний суд з урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою та не дають підстав для застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, а також не являються підставою для скасування ухвали суду.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, у сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит потерпілого, свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

Щодо посилання захисника ОСОБА_5 на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема наявності на утриманні двох малолітніх дітей, позитивну характеристику, часткового визнання ним вини у вчиненому, а також цивільних позовів, то на думку апеляційного суду, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вони не є визначальними аргументами для обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної його процесуальної поведінки. До того ж такі твердження захисника не підтверджені жодними доказами.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не надано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів відхиляє, оскільки такі спростовуються матеріалами судового провадження, з яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 брали участь у розгляді вказаного клопотання.

Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити стороні захисту, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою може бути перевірена через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК України, а обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 не позбавлені можливості надати суду першої інстанції документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання його під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

-6-

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, а доводи викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2022 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :