Справа № 496/4247/18
Провадження № 1-кп/496/53/23
У Х В А Л А

повний текст

10 березня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання представника, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 про скасування арешту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_8 у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_6 у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В Біляївському районному суді Одеської області розглядається зазначене кримінальне провадження.

Представник, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту нерухомого майна у кримінальному провадженні, а саме просить скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2018 року у кримінальному провадженні № 0000578, а саме на житловий будинок загальною площею 203,1 кв. м., житловою площею 54, 8 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ). та нa земельну ділянку, кадастровий номер: :02:001:0224, площею 0,1221 га., за тією ж адресою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_10 є власником цього майна на підставі договору дарування від 06.09.2018 року, при цьому ОСОБА_10 не є підозрюваним, обвинуваченим чи свідком у даному кримінальному провадженні, а накладання арешту відбулось з порушенням норм КПК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скасування запобіжного заходу, вважає, що арешт підлягає скасуванню при ухваленні вироку суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав клопотання, оскільки власник майна не є учасником кримінального провадження, тому арешт довгий час існує необгрунтовано.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання, оскільки при ухваленні вироку суду підлягає конфіскації лише особисте майно обвинуваченого, а в даному випадку майно належить іншій особі.

Ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, вивчивши клопотання та вислухавши учасників провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 2, ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується встановленому цим кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З вивчених матеріалів кримінального провадження № 0000578 вбачається, що 04.09.2015 року внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України та ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2018 року у кримінальному провадженні № 0000578 накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна 06.09.2018 року було зареєстровано договір дарування на житловий будинок та земельну ділянку розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 , право власності згідно якого належить ОСОБА_10 .

Обтяження на зазначене майно на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2018 року було зареєстровано 26.09.2018 року.

Згідно даного договору дарування встановлено, що майно попередньо належало обвинуваченому ОСОБА_8 .

Із вищевказаного вбачається, що майно обвинуваченого було відчужено шляхом дарування вже після внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України та ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, санкції за якими передбачають в тому числі конфіскацію майна, а тому у суду є підстави вважати, що таке відчуження виконано з метою уникнення санкції статті у вигляді конфіскації, у разі обвинувального вироку.

Відмовляючи у скасуванні арешту майна, суд виходить з того, що існування такого обтяження не впливає на стан майна, відсутні підстави вважати, що воно може бути пошкодженим, втраченим, чи це будь-яким іншим способом впливає на його якісні чи кількісні характеристики, в тому числі його вартості. Вказане майно перебуває у володінні власника та вільному користуванні. Арешт полягає тільки в забороні здійснення юридичних дій по відчуженню майна.

З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 174, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 про скасування арешту нерухомого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, зауваження на ухвалу можуть бути включенні до апеляційної скарги на вирок суду.

Повний текст ухвали проголошено 17 березня 2023 року о 10:00 годинні.

Суддя ОСОБА_1