ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 29 січня 2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Новогродівка Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с.Новоселівка Перша Ясинуватського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, 28 січня 2022 року приблизно о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 прийшли до квартири раніше знайомої ОСОБА_7 , що мешкає за адресою АДРЕСА_3 . Знаходячись біля вказаної квартири, маючи намір зайти до ОСОБА_7 у гості, вони декілька разів постукали у двері, коли двері їм ніхто не відчинив, останні зрозуміли, що господарка квартири відсутня, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 вчинити крадіжку майна ОСОБА_7 з вказаної квартири, на що останній погодився.

Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вирушили до тимчасового помешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , де взяли сокиру та порожній синтетичний мішок.

Приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_8 повернулись до квартири ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_3 , та реалізуючи злочинний умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони не відомі оточуючим, за допомогою сокири по-черзі намагалися пошкодити замок на вхідних дверях, проте їм це не вдалось, і вони за допомогою фізичної сили вибили вхідні двері до квартири ногами, зайшли до квартири, та таким чином проникли до житла, де пройшли до кухонної кімнати та з вугільної печі таємно, умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 демонтували дверцята пічні зольні, вартістю 150 грн. 00 коп., дверцята пічні топкові, вартістю 212 грн. 50 коп., 4 пічні глухі металеві плити, загальною вартістю 973 грн. 32 коп., що належать ОСОБА_7 , які склали у принесений з собою синтетичний мішок та таким чином викрали зазначене майно, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В результаті крадіжки майна потерпілій ОСОБА_7 спричинена матеріальна шкода на загальну суму 1335 грн. 82 коп.

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_8 обвинувачуються у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

16 січня 2023 року між прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України, укладені угоди про визнання винуватості.

Згідно із даними угодами, прокурор та обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_8 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України. Обвинувачені повністю визнали свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони погоджуються на призначення наступного покарання ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Сторони також погоджуються на призначення наступного покарання ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку на підставі ст.ст.75, 76 КК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоди про визнання винуватості оскільки вони не суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства України і призначити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 узгоджену в угодах міру покарання.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_8 також просили затвердити угоди про визнання винуватості і призначити узгоджену в них міру покарання. При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_8 беззастережно визнали себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Потерпіла надала письмову згоду на укладання угод про визнання винуватості, укладених між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 судом було роз`яснено та ними усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470 КПК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно зі ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

Також, дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинувачених і відповідає загальним засадам призначення покарання. При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угод про визнання винуватості, суд, перевіривши відповідність даних угод вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про затвердження угод про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: про призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, що на теперішній час відповідає меті забезпечення виконання призначеного вироком суду покарання. Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід обмежений у часі датою набрання чинності вироку, після чого підлягає скасуванню.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 15 лютого 2022 року.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинувачених на користь держави слід солідарно стягнути витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/105-22/1546-ТВ від 09.02.2022 у розмірі 1201 грн. 34 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314,368,369,370,371,374,376,395,472,474,475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 січня 2023 року, укладену між прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 15 лютого 2022 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 січня 2023 року, укладену між прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з кожного окремо на користь держави кошти, витрачені на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 600 гривень 67 копійок.

Речові докази: чотири металеві плити та двоє металевих дверцят, які перев`язані фрагментом мотузки повернути власнику за належністю;

пошкоджену сокиру знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Суддя ОСОБА_1