ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2150/17 Номер провадження 11-кп/814/683/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000540 за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 травня 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Палласівка Палласівського району Волгоградської області Російської Федерації, громадянина України, працюючого рибалкою на ФОП « ОСОБА_10 », одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за таких обставин.

Так, ОСОБА_8 у невстановлені дату та час, придбав у невстановленому місці особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», який зберігав з метою збуту.

Далі, 09 лютого 2017 року, близько 09 год., ОСОБА_8 неподалік зупинки громадського транспорту «Центральний ринок» по вул. Першотравневій в м. Кременчуці незаконно збув ОСОБА_11 , паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», масою 1,463 г.

Потім, 24 лютого 2017 року в період часу з 09:05 до 09:55 год., ОСОБА_12 за місцем проживання за адресою: кв. АДРЕСА_2 , незаконно збув ОСОБА_13 полімерний згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», масою 523,62 г.

Після цього, 28 лютого 2017 року в період часу з 19:20 по 20:35 год., ОСОБА_12 за вищезазначеним місцем свого проживання, незаконно збув ОСОБА_13 , полімерний згорток з особливо небезпечною наркотичною речовиною «канабіс», масою 8,083 г.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, аналізуючи весь обсяг доказів у кримінальному провадженні, вказав, що надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності не підтверджують винуватість ОСОБА_12 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки є неналежними, суперечливими та здобутими з порушенням вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження №0000540 на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд визнав належним та допустимим доказом протокол обшуку помешкання ОСОБА_8 від 28.02.2017, проте не надав оцінки зазначеному доказу. Зазначає, що під час нового розгляду суд фактично не розглянув обвинувачення в частині незаконного придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, а лише формально сформулював його у мотивувальній частині вироку, що не відповідає вимогам ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 15.05.2018.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст.17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Винуватість особи має бути доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом (ч. 2 ст. 17 КПК України).

Отже, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, та дійшов правомірного висновку про те, що вони не підтверджують вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину.

Обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, орган досудового розслідування обґрунтовує такими доказами: протоколом огляду місця події від 09.02.2017, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2017 та 27.02.2017, протоколом обшуку від 28.02.2017, протоколами видачі грошових коштів, огляду покупця та добровільної видачі, про результати контролю за вчиненням злочину та про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 24.02.2017 та 28.02.2017, висновками судово-хімічних експертиз №429 від 13.02.2017, №692 від 27.02.2017 та №764 від 06.03.2017.

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 307 КК України як повторне, незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування за епізодами вчинення злочину 24.02.2017 та 28.02.2017 було проведено негласні слідчі дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, а також аудіо-, відеоконтролю особи, передбачені відповідно ст. 271 та ст. 260 КПК України.

Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про законність джерела походження грошових коштів, які використовувались під час оперативних закупок. Такої інформації не містять ні постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину, ні протоколи, складені під час та за наслідком цих слідчих дій.

Більше того, оперативна закупка 24.02.2017 проведена працівниками оперативного підрозділу, однак, у матеріалах провадження відсутнє доручення слідчого чи прокурора на проведення цих слідчих дій.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 751/7557/15-к, для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій. Невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази.

Не відступила від такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду і в постанові від 16.10.2019 у справі №640/6847/15-к.

В той же час, ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення аудіо- та відеоконтролю особи в даному кримінальному провадженні не були відкриті стороні захисту та не надані суду.

Отже, проведення негласних слідчих дій у цьому провадженні пов`язане з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, отримані в результаті цих слідчих дій докази у виді протоколів: про результати аудіо- та відеоконтролю особи, про результати проведення оперативної закупки, видачі грошових коштів, огляду покупця та видачі грошових коштів від 24.02.2017 та 28.02.2017 правильно визнані місцевим судом недопустимими на підставі ст.87 КПК України.

Вилучені 28.02.2017 під час обшуку місця проживання ОСОБА_8 грошові купюри, а також надані для проведення експертизи речовини рослинного походження є частиною результатів вказаних негласних слідчих дій, які проведено з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а тому, всупереч доводам прокурора, не можуть бути покладені у основу обвинувачення ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні у суді першої інстанції ОСОБА_8 вину у інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнав, факт придбання, зберігання та збуту наркотичних засобів за викладених у обвинувальному акті обставин заперечив. За епізодом від 09.02.2017 також повідомив, що весь день перебував за місцем свого проживання в с.Придніпрянське Кременчуцького району.

Зазначені показання обвинуваченого щодо його місця перебування 09.02.2017 в період часу з 08 год. до 14 год. узгоджуються із інформацією, наявною у довідці про результати опрацювання інформації отриманої від оператора телекомунікацій по мобільному терміналу з абонентським номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , відповідно до якої обвинувачений 09.02.2017 о 09:50:04 знаходився у зоні дії базової станції за адресою: с. Придніпрянське, Кременчуцький район, Полтавська область, а не за місцем вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, у протоколі огляду місця події від 09.02.2017 відсутній підпис понятого ОСОБА_14 , що є порушенням вимог ч. 5 ст. 104 КПК України, а тому цей протокол також є недопустимим доказам.

За епізодом вчинення злочину від 09.02.2017 оперативна закупка не проводилася.

Показання ОСОБА_11 про те, що він придбав наркотичний засіб у ОСОБА_8 , за відсутності інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували цей факт, та за наявності даних про перебування обвинуваченого у іншому місці на момент інкримінованих подій, не можуть бути достатнім доказом для визнання ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину.

Відповідно, беззаперечно не доводять вину обвинуваченого і протоколи впізнання ОСОБА_8 свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_15 .

Більше того, свідок ОСОБА_15 , який брав участь у проведенні оперативних закупок 24.02.2017 та 28.02.2017, до суду за його дорученням доставлений не був та судом не допитаний.

З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильну оцінку доказів сторони обвинувачення, зроблену судом, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Суд першої інстанції детально дослідив усі докази, надані стороною обвинувачення, та вжив усіх можливих заходів у рамках кримінального провадження для з`ясування обставин та усунення протиріч.

У ході судового розгляду не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді і вичерпані можливості їх отримати. Тому висновок суду першої інстанції про недоведеність участі ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів є правильним та обґрунтованим.

Істотних порушень процесуального закону, що тягнули б за собою скасування вироку, місцевим судом допущено не було.

Твердження прокурора про те, що суд фактично не розглядав обвинувачення ОСОБА_8 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, є безпідставними. Мотивувальна частина оскаржуваного вироку містить як формулювання обвинувачення, визнаного судом недоведеним, у тому числі і з урахуванням вказаних кваліфікуючих ознак, так і підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування вироку суду щодо ОСОБА_8 , про що ставить питання прокурор, немає, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4