КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
29 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року та обвинувальний акт із додатками направити до суду першої інстанції на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що вказана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема прокурор звертає увагу на те, що обвинувальний акт був складений та направлений до суду відповідно до вимог ст. 291 КПК України. Також прокурор вказує на те, що, повертаючи обвинувальний акт, місцевий суд залишив поза увагою положення ст. 335 КПК України щодо зупинення провадження у справі та оголошення обвинуваченого у розшук.
Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, його пояснення, відповіді на запитання суду, перевіривши матеріали судового провадження в цій частині та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зокрема законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частина 2 ст. 291 КПК України дає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, а саме:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;
9) дату та місце його складення та затвердження.
Аналіз наведених норм кримінального процесуального закону дає підстави стверджувати, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд зробив висновок, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Так, в ході підготовки кримінального провадження до підготовчого судового засідання місцевим судом було встановлено, що в обвинувальному акті місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 є недостовірним. Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувачений неодноразово викликався у судові засідання за вказаною в обвинувальному акті адресою, але жодного разу не з'явився. Крім того, ухвали суду про примусовий привід обвинуваченого також залишились без виконання, оскільки ОСОБА_7 за вказано адресою, згідно з даними рапортів оперуповноваженого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, не проживає, а тому місцевий суд позбавлений можливості належним чином повідомити обвинуваченого про день, час та місце підготовчого судового засідання.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією та оцінює її критично з огляду на наступне.
Системний аналіз норм ст. ст. 291, 314 КПК України дає зрозуміти, що підставами для повернення обвинувального акту прокурору є виключно невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.
Обвинувальний акт, згідно п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається з обвинувального акту, досудовим розслідуванням в повній мірі встановлено та відображено анкетні дані обвинуваченого.
Проте місцевий суд залишив поза увагою положення ст. 335 КПК України, в якій вказано, що у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку.
Крім того, колегія апеляційної інстанції суддів також вважає за необхідне зазначити, що складання обвинувального акту і зокрема формулювання обвинувачення є виключними повноваженнями органів досудового розслідування і прокуратури, суд не є стороною кримінального провадження і не може давати вказівки прокурору як необхідно скласти обвинувальний акт, викласти фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що виходячи із завдань підготовчого судового засідання, судом повернуто обвинувальний акт прокурору безпідставно, оскільки вказаний обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Таким чином, підстав для повернення обвинувального акту, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України судом першої інстанції не встановлено.
З огляду на викладене, оскільки оскаржувана ухвала не відповідає критерію законності, визначеного ч. 2 ст. 370 КПК України, то вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 - задовольнити.
Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3