ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/771/23 Справа № 187/2178/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000508, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, -

встановила:

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2022 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 лютого 2023 року, та у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше офіційно не працював, а також те, що на даний час триває судовий розгляд, зазначив, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, встановлених при обранні цього запобіжного заходу, для продовження стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні встановлено не було, тому задовольнив клопотання прокурора і продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, суд вважав за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки вказаний альтернативний запобіжний захід, на думку суду, на даний час не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти наявним і дійсним ризикам.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою обрати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Зазначає, що суд, розглядаючи клопотання прокурора не надав належної оцінки долученим до провадження документам щодо стану здоров"я обвинуваченого, які підтверджують необхідність його лікування. Разом з тим, захисник вказує, що свідки у провадженні вже допитані, а судом безпідставно не враховано час тримання обвинуваченого під вартою, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ є свідченням про зменшення ризиків. З урахуванням викладених обставин, на думку апелянта, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000508 відносно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 15 , п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

На стадії досудового розслідування 23.10.2021 ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який за наслідками розгляду клопотання прокурора неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України, суд також врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься особливо тяжкого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, який не працював, а також стадію судового провадження, та дійшов правильного висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не буде свавільний чи безпідставний.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого запобіжного заходу, який на цей час не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.

Разом з цим, доводи скарги захисника про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Посилання апелянта на незадовільний стан здоров"я обвинуваченого, що перешкоджає подальшому утриманню його під вартою, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки будь-яких документів на підтвердження цих обставин стороною захисту апеляційному суду надано не було.

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000508, відносно ОСОБА_7 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3