Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/581/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 жовтня 2022 рокувідмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 про часткове задоволення клопотання по кримінальному провадженню № 0001948 від 25.11.2021 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Дослідивши вказану апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п.8 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження). Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму Рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Також, відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року в п. 53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави…», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскарженими в апеляційному порядку.

Так, відповідно до положень ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Параграфом 2 глави 26 КПК визначено порядок оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування. Частинами 1,2 ст.309 КПК передбачено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути предметом оскарження в апеляційному порядку на стадії досудового розслідування.

Крім цього переліку, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді, постановлені у порядку ч.2 ст.117 КПК України (ухвала слідчого судді, суду про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку), ч.7 ст.583 КПК України (ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту), ч.9 ст.584 КПК України (ухвала слідчого судді про застосування екстрадиційного арешту або відмову у його застосуванні), ч.6 ст.591 КПК України (ухвала слідчого судді про видачу особи (екстрадицію).

Постановлене судове рішення, яке оскаржує ОСОБА_3 до наведеного переліку не відноситься, а тому окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, про що обґрунтовано зазначено слідчим суддею в резолютивній частині ухвали.

Відповідно до положень ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, оскільки апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню, згідно з вимогами ч.4 ст.399 КПК України, у відкритті провадження за нею слід відмовити.

Керуючись ч.3ст.307,ст.309,ч.4ст.399 КПК України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 жовтня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги на постанову дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 про часткове задоволення клопотання по кримінальному провадженню № 0001948 від 25.11.2021 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою надіслати особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2