Справа № 522/6618/22 Провадження 1-кп/522/1424/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2022 року за №0000156 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з повною вищою освітою, який є фізичною особою підприємцем, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3 , суд

ВСТАНОВИВ:

27.01.2022 року приблизно о 18:45 годині, у темну пору доби, в умовах увімкненого міського електроосвітлення та необмеженої видимості, вологого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Golf GTI», р/н НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Преображенська у Приморському районі м. Одеси з боку вул. Грецька в напрямку вул. Буніна, на якій організовано двосторонній рух: по дві смуги руху у кожному напрямку руху.

При під`їзді до регульованого перехрестя вул. Преображенська вул. Буніна, режим проїзду транспортних засобів та режим руху пішоходів на якому на момент дорожньо-транспортної пригоди регулювався в першу чергу автоматичними світлофорами, що працювали у справному штатному режимі, та дорожньою розміткою 1.14.2. «регульований пішохідний перехід» згідно Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3 в`їхав на дане перехрестя на почав виконувати маневр лівого повороту з вул. Преображенська на вул. Буніна. Виконуючи маневр лівого повороту на перехресті водій ОСОБА_3 будучи не уважним, не слідкуючи за дорожньою обстановкою розпочав виконання маневру перестроювання з крайньої лівої смуги у середню смугу руху проїзної частини вул. Буніна, з одночасним виконанням маневру випередження автомобіля «Renault Laguna», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 що здійснював рух попереду автомобіля «Volkswagen Golf GTI», р/н НОМЕР_1 , з лівої сторони.

При виконанні маневру лівого повороту водій ОСОБА_3 не переконався в тому що його маневр буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, продовжив свій рух без зупинки, та маючи об`єктивну можливість не зупинив керований ним транспортний засіб перед регульованим пішохідним переходом, який відзначений дорожньою розміткою 1.14.2 згідно Правил дорожнього руху України та почав проїжджати вказаний пішохідний перехід, не переконавшись при цьому у відсутності на пішохідному переході пішохода, який мав перевагу в русі при переході проїзної частини по ньому і для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, і не надавши переваги в русі пішоходу, який перетинав проїзну частину, на яку водій повертав, в результаті чого на пішохідному переході передньою частиною кузову автомобіля «Volkswagen Golf GTI», р/н НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на дозвільний зелений сигнал світлофору у своєму напрямку руху перетинала проїзну частину вул. Буніна по зазначеному регульованому пішохідному переході, рухаючись зліва направо по ходу напрямку руху автомобіля «Volkswagen Golf GTI», р/н НОМЕР_1 .

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі забою головного мозку середньої важкості, підапоневретичної гематоми лобно-скронево-тім`яної області справа, перелому тіла 2-го поперекового хребця, переломів лівих поперечних відростків 12-го грудного 3-го поперекового хребців.

Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, та могли бути отримані в умовах ДТП (контакту автомобіля, що рухається, з тілом пішохода), і таким чином, могли бути спричинені 27.01.2022 року, та відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ ТЯЖКОСТІ.

Також досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що в умовах пригоди при здійснені маневру лівого повороту дії водія автомобіля «Volkswagen Golf GTI» р/н НОМЕР_1 регламентувалися вимогами п. п. 2.3. «б», 16.2. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водію автомобіля «Volkswagen Golf GTI», р/н НОМЕР_1 слід бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає.

Належним виконанням вимог п.п. 2.3.«б», 16.2. Правил дорожнього руху України водій автомобіля «Volkswagen Golf GTI», р/н НОМЕР_1 гарантовано мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

Дії водія автомобіля «Volkswagen Golf GTI», р/н НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам п.п. 16.2. Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням пригоди.

Таким чином, водій автомобіля «Volkswagen Golf GTI», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 своїми необережними діями допустив порушення вимог п. п. 2.3. (б), 10.1., 16.2. Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

п. 2.3. ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1. ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 16.2. ПДР «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку».

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю, у вчиненому розкаявся і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи наданих органами досудового слідства доказів щодо цих обставин.

За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 , який не є особою, на яку розповсюджується обмеження, передбачені ч. 3 ст. 61 КК України, необхідно призначити покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, в межах санкції ч.1 ст.286 КК України.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним та достатнім для виправлення винного і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує, що ОСОБА_3 скоїв нетяжкий злочин, усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро покаявся, частково відшкодував завданий збиток, має постійне місце проживання, раніше не засуджений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 можливо застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

При вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Розглядаючи цивільний позов Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня № 11» ОМР про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 1983,20 гривень, суд приходить до висновку, що він підлягає залишенню без розгляду, оскільки обвинувачений відшкодував у повному обсязі заподіяну шкоду.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 261 772,00 гривень та моральної шкоди у розмірі 150 000 гривень, суд приходить до висновку про те, що він підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину повністю доведена поза розумним сумнівом.

Згідно пунктів 8 та 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В результаті ДТП, яка сталася 27.01.2022 ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду, яка складається з підтверджених витрат на лікування у зв`язку із отриманими під час ДТП тілесними ушкодженнями, у сумі 3526,80 гривень. При цьому, суд вважає, що стягнення матеріальної шкоди в рахунок відшкодування оплати авіа білетів у сумі 4680,42 грн. не підлягає задоволенню, оскільки цивільним позивачем не доведено, що їй було відмовлено у поверненні коштів за невикористаний квиток і відповідно вона понесла збитки. Крім того, суд вважає безпідставною вимогу щодо стягнення витрат на оренду квартири на період лікування, у сумі 17 000,00 гривень, оскільки цивільним позивачем не доведено безальтернативну необхідність, яка обумовила витрачання вказаних коштів і саме в зазначеному розмірі на оренду житла, що стало збитками після ДТП.

Також цивільним позивачем не доведено належними та допустимими доказами втрату постійного заробітку масажистки за період січень квітень 2022 року, адже останньою надано виписки із доходів за 2021 рік, що значно передувало обставинам, які з`ясовувались у даному кримінальному провадженні, які трапились 27.01.2022 року а також послідуючі наслідки цих обставин та причинно наслідковий зв`язок. Разом з тим, цивільним позивачем не надано будь-яких доказів укладання потерпілою угоди (контракту, тощо) на працевлаштування саме у період січень квітень 2022 року із відповідним доходом.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої підтверджену суму матеріальної шкоди у розмірі 3526,80 гривень.

Крім того, згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «... моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. ... у порушенні інших цивільних прав, ... у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану...».

Так, матеріалами кримінального провадження встановлено, що дійсно потерпілій ОСОБА_8 була заподіяна моральна шкода. Встановлена особа, яка спричинила шкоду. Встановлено протиправний характер дій ОСОБА_3 , а також наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням обвинуваченого. Суд враховує обставини справи, доводи викладені потерпілою в обґрунтування розміру заподіяної шкоди, характер отриманого тілесного ушкодження потерпілою, враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про те, що цивільний позов потерпілої в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, зі стягненням 25 000 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За відсутності заборон визначених зазначеною нормою, з огляду на те, що арешт майна було застосовано з метою збереження речових доказів, суд вважає за можливе скасувати раніше обрані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (роки) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 за даним кримінальним провадженням не обирався.

Цивільний позов Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня № 11» ОМР про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 1983,20 гривень залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 3526,80грн. (три тисячі п`ятсот двадцять шість грн. 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 25000грн. (двадцять п`ять тисяч грн.).

В іншій частині цивільний позов ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати на загальну суму 4 908 (чотири тисячі дев`ятсот вісім) гривень 02 (дві) копійки, у тому числі за проведення судової експертизи технічного стану автомобілю, вартістю 3 020 (три тисячі двадцять) гривень 32 (тридцять дві) копійки та за проведення судової авто-технічної експертизи обставин ДТП, вартістю 1 887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 07 (сім) копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2022 року на автомобіль «Volkswagen Golf GTI», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 5141 м. Одеса від 27.10.2018, належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , із установленням подальшого місця зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику тимчасового утримання автотранспорту № 6 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29-а з подальшою передачею на відповідальне зберігання після проведення всіх необхідних експертиз - скасувати повністю.

Речові докази по справі:

- автомобіль «Volkswagen Golf GTI», р/н НОМЕР_1 вважати повернутим за належністю власнику ОСОБА_3

- відеозапис, який було зафіксовано на диск наданий КУ «Центр-077», на якому зафіксовано обставини ДТП від 27.01.2022 року в м. Одесі, на регульованому перехресті вул. Преображенська вул. Буніна зберігати при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1