Справа № 276/531/23
Провадження по справі 1-кс/276/87/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бурштин Івано-Франківської області, громадянина Португалії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм, одруженого, раніше не судимий, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000086 від 30.03.2023

ВСТАНОВИВ :

Слідчий слідчого відділу відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором Чуднівської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 30 березня 2023 року близько 06 год. 00 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача «VOLVO 24A3C» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація республіки Португалія) з напівпричепом «SCHMITZ CARGOBULL SCB-S3T» реєстраційний номер НОМЕР_2 (реєстрація республіки Португалія), рухався ним по крайній правій смузі руху проїзної частини автодороги «Київ Чоп» в напрямку м. Звягель Житомирської області з м. Житомира.

Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом по вищевказаній автодорозі, наближаючись ним до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на 193 км + 166 м автодороги поблизу с. Андріївка Курненської сільської територіальної громади Житомирського району Житомирської області, та позначеного відповідними дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2 «зебра» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій ОСОБА_5 , будучи завчасно попередженим дорожнім знаком 1.32 «Пішохідний перехід» цих же Правил про наявність попереду по напрямку його руху пішохідного переходу, та, проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості (70 км/год.)», в порушення вимог п. 1.7, п. 2.3 «б», п. 12.3, п. 12.9 «б» та п. 18.1 Правил дорожнього руху України не був особливо уважним до такої категорії учасників дорожнього руху, як пішоходи, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку та при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, якого він об`єктивно був спроможний виявити з місця водія, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, в момент виникнення небезпеки для руху негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, продовжував рухатись з перевищенням допустимої швидкості на даній ділянці дороги (87 км/год.), в результаті чого передньою частиною керованого ним транспортного засобу на смузі свого руху здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину автодороги в межах вищезгаданого нерегульованого пішохідного переходу справа наліво відносно напрямку руху автопоїзда.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.7, 2.3 «б», 12.3, 12.9 «б», п. 18.1 та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості (70 км/год.)» Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий вказує на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким та містить безальтернативну санкцію позбавлення волі строком до восьми років, підозрюваний є громадянином Португалії та не має постійного місця проживання на території України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання з підстав зазначених у ньому, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, пояснив, що має водійського стажу біля 47 років та це вперше з ним трапилася така подія, зазначив, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди з місця події не втікав, навпаки намагався надати допомогу потерпілому та викликати працівників поліції, співпрацює зі слідчим, бере участь у проведенні слідчих дій, наміру ухилятися від розслідування та суду не має, просив обрати йому домашній арешт за місцем проживання його дочки ОСОБА_10 , яка проживає в м. Бурштин Івано-Франківської області, у тому числі щоб мати змогу організувати надання допомоги родині загиблого ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного, просив клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу задовольнити частково, обрати підозрюваному ОСОБА_5 домашній арешт за місцем проживання його дочки, надавши копії підтверджуючих документів про родині відносини та місце проживання ОСОБА_10 . Також захисник зазначив, що підозрюваний має похилий вік, стан його здоров`я погіршився, він співпрацює зі слідчим, документи підозрюваного, у тому числі паспорт, вилучені слідчим, що свідчить про те, що ОСОБА_5 не матиме змоги вільно залишити територію України, а сама лише тяжкість можливого покарання не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000086 від 30.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У ході розслідування 31.03.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Підозра підтверджується сукупністю наданих суду доказів: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.03.2023, в ході якого на 193 км + 166 м автодороги «Київ Чоп» поблизу с. Андріївка Курненської сільської територіальної громади Житомирського району Житомирської області виявлено та зафіксовано слідову інформацію, утворену внаслідок ДТП, розташування причетного до ДТП транспортного засобу та трупа загиблого пішохода; протоколом допиту водія ОСОБА_5 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди; висновком автотехнічної експертизи № 748/23-25 від 31.03.2023, згідно якого з технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_5 технічним вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

У рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведено ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та відсутністю постійного місця проживання на території України. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення. Зазначена обставина сама по собі, а також з урахуванням характеризуючих особу підозрюваного даних, може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення вказаний ризик не доведено, оскільки не надано належних доказів вчинення або можливості вчинення підозрюваним будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженні, у той час як за обставин вказаного кримінального провадження вбачається, що підозрюваний з місця події не втікав, надає показання та співпрацює зі слідством. Крім того, в обгрунтування вказаного ризику слідчий посилається на тяжкість покарання та можливість нез`явлення підозрюваного на виклики слідчого чи суду, що є тотожними та вже покладені в основу ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Щодо обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, слідчий обмежився лише констатуванням цієї обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Однак, органом досудового розслідування не доведено та у судовому засіданні не встановлено, що наявні ризики виправдовують застосування до підозрюваного саме виняткового запобіжного заходу та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому можливе притягнення до кримінальної відповідальності за вказаний злочин та можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, не можуть бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу. Інших доводів, які б підтверджували, що застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, прокурором фактично не наведено.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що слідчим вилучено у підозрюваного ОСОБА_5 як речові докази паспорт громадянина Португалії та посвідчення водія, що на думку суду, буде суттєвим чинником для запобігання можливого залишення підозрюваним території України для уникнення відповідальності та переховування від органу розслідування і суду.

Крім того, з наданих стороною захисту копій документів вбачається, що підозрюваний має дочку ОСОБА_10 , яка має постійне місце проживання в м. Бурштин Івано-Франківської області, що не заперечується стороною обвинувачення.

Таким чином, враховуючи доведений стороною обвинувачення один ризик та те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, має похилий вік (64 роки), має близьких родичів на території України, що свідчить про наявність певного рівня соціальних зв`язків, беручи до уваги відповідну процесуальну поведінку підозрюваного після вчинення кримінального правопорушення, зокрема, те, що підозрюваний від слідства не переховувався та сприяв його проведенню, про що свідчить добровільне надання підозрюваним показань, участь у проведенні слідчих дій, виходячи з доводів сторони захисту, слідчий суддя вважає що належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків можливо забезпечити шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, слідчий суддя вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце тимчасового перебування за адресою: АДРЕСА_2 , місце перебування якого підтверджено документально.

Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись з місця перебування без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання чи перебування.

На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_5 обов`язки, з урахуванням здійснення відповідно до ч.5 ст.181 КПК Україниорганами Національної поліції контролю за виконанням запобіжного заходу, зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Отже, оскільки органом досудового розслідування не доведено та у судовому засіданні не встановлено даних, які би свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою, тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає та наявні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строків досудового розслідування тобто до 31.05.2023 року, що є достатнім для запобігання доведеним прокурором ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 181- 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000086 від 30.03.2023 відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування, тобто до 31.05.2023 року включно.

Заборонити ОСОБА_5 залишати цілодобово місце перебування за адресою: АДРЕСА_2 строком до 31.05.2023 року (включно), окрім як за викликом слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) не відлучатися з місця тимчасового перебування за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання чи перебування;

3) прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Встановити строк дії ухвали та покладених обов`язків до 31 травня 2023 року включно.

Зобов`язати уповноважених працівників органів Національної поліції доставити підозрюваного ОСОБА_5 до його місця тимчасового перебування за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 15 год. 50 хв. 03.04.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1