Єдиний унікальний номер №175/1167/23
Провадження №1-кс/175/248/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 погоджене з прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000504 від 03.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання слідчого про застосування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000504 від 03.10.2022 відповідає вимогам ст.ст.177, 184 КПК України.

Документами, які підтверджують надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, 15 березня 2023 року є підпис підозрюваного про вручення зазначених документів.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, в порушення п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ (далі Переліку), п.п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 № 576 (далі Положення), п.п. 1.1, 2.1, 8.1 - 8.3, 9.1, 9.2, 10.1, 11.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 №622, згідно із яким вогнепальна зброя відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система, та право на володіння вогнепальною зброєю і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України, незаконно виготовляв вогнепальну зброю.

Так, ОСОБА_3 , визначивши вчинення злочину як додаткове джерело для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, діючи умисно, з корисливих мотивів, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці вирішив без передбаченого законом дозволу займатися незаконним виготовленням вогнепальної зброї шляхом її переробки із сигнальних пістолетів.

14.02.2023 року о 16.00 год. знаходячись з місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне виготовлення зброї на замовлення за грошову винагороду, прийняв замовлення від ОСОБА_7 (анкетні данні змінено у зв`язку із застосуванням заходів безпеки), який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, на незаконне виготовлення вогнепальної зброї шляхом її перероблення із сигнального (стартового) пістолету який знаходиться у вільному обігу. В той же час, ОСОБА_3 за допомогою комп`ютерної техніки під`єднаної до мережі Інтернет продемонстрував ОСОБА_7 зовнішній вигляд сигнального пістолету «RETAY MOD 92» та вказав на придбання саме цієї моделі пістолету необхідної для виготовлення вогнепальної зброї. При цьому ОСОБА_3 повідомив, що вартість його послуг із виготовлення вогнепальної зброї буде становити близько 3500 гривень.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на незаконне виготовлення вогнепальної зброї, ОСОБА_3 17.02.2023 о 14.35 год. під час чергової зустрічі з ОСОБА_7 отримав від останнього сигнальний пістолет «RETAY MOD 92» № НОМЕР_1 , після чого особисто перевірив його конструктивні властивості пересвідчившись, що він підійде для виготовлення вогнепальної зброї.

В подальшому ОСОБА_3 , знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці в період час з 17.02.2023 по 27.02.2023 (більш точної дати та часу встановити не надалось можливим) шляхом переробки саморобним способом сигнального пістолета «RETAY», моделі «92», заводський № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А. Knall, (виробництва Туреччини), шляхом заміни штатного ствола з захисним елементом (заглушкою), що перешкоджав проведенню пострілу кінетичними снарядами на саморобний гладкий ствол з внутрішнім діаметром 5,5 мм та заглушенням фрагменту металу газохідного отвору, виготовив вогнепальну зброю - самозарядний гладкоствольний пістолет, калібру 9 мм Р.А. Пістолет придатний до проведення пострілів. Конструкція пістолета дозволяє проводити постріли: способом роздільного заряджання з використанням в якості ініціюючого складу холостих (шумових) патронів калібру 9 мм Р.А. (Knall), а в якості снаряду - куль сферичної форми зі сплаву на основі свинцю діаметром до 5,4 мм, при цьому забезпечується достатня вражаюча здатність вистріляних з нього снарядів (куль).

Продовжуючи свою злочинну діяльність по виготовленню вогнепальної зброї ОСОБА_3 27.02.2023 о 16.00 год. за місцем свого проживання, передав раніше незаконно ним виготовлену вогнепальну зброю самозарядний гладкоствольний пістолет, калібру 9 мм Р.А., ОСОБА_7 , у якого 27.02.2023 року в період часу з 16.10 до 16.20 год. він був вилучений працівниками правоохоронних органів.

За надання послуг у вигляді незаконного виготовлення вогнепальної зброї ОСОБА_3 отримав грошову винагороду від ОСОБА_7 у вигляді 4000 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразились у незаконному виготовленні вогнепальної зброї, кваліфікуються за ч. 1 ст. 263-1 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується проведеними слідчими (розшуковими) діями та негласними (слідчими) розшуковими діями, відповідно до протоколу складеного за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту та протоколу за результатами проведення аудіо-, відео-, контролю особи, органами досудового розслідування задокументовано факт замовлення у ОСОБА_3 за грошову винагороду ОСОБА_7 (данні особи змінно у зв`язку із застосовуванням заходів безпеки) перероблення сигнального пістолету на вогнепальну зброю.

На даний час в органу досудового розслідування виникла потреба в обранні щодо підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та недопущення ризиків, які можуть створювати суттєві перешкоди для проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Зважаючи на існуючі ризики передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, найбільш обґрунтованим та необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засідання клопотання підтримав, просив задовольнити клопотання.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважав зазначені ризики необґрунтованими, а клопотання таким, що не підлягає задоволенню, просив обрати до його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме: цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний просив відмовити в клопотанні про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на такий, що пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначені мета та підстави застосування запобіжних заходів.

Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів дізнання та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Слідчий суддя враховує, також практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення у справі «Харченко проти України») на тому, що п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

15.03.2023 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Надані органом досудового розслідування до матеріалів клопотання та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави вважати, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, яке є тяжким, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

До того ж в судовому засіданні органом досудового розслідування доведена наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а зокрема: переховуватися від органу досудового розслідування; впливати на свідків та експертів в даному кримінальному провадженні, однак не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КК України, не може запобігти тим ризикам, які існують, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, такі ризики, як вільне спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні та можливість здійснювати вплив на них, можуть бути усунені шляхом покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків у вигляді заборони у спілкуванні з даними особами. А такі ризики, як ухилення від явки до слідчого, можуть бути усунені шляхом покладення судом на підозрюваного обов`язку прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду.

До того ж, в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сталі соціальні зв`язки та неофіційно працює.

Згідно положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам належної процесуальної поведінки підозрюваного.

А тому, враховуючи пред`явлену ОСОБА_3 підозру, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має дитину, має сталі соціальні зв`язки, неофіційно працює, ремонтує автомобілі для ЗСУ, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням на нього певних процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом; не залишати місце фактичного проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду цілодобово; утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим, прокурором, здати свій паспорт для виїзду за кордон (у разі наявності). оскільки даний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_3 та дієвості кримінального провадження щодо останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці - до 15 травня 2023 року включно з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 виконання наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду цілодобово;

- утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим, прокурором;

- здати свій паспорт для виїзду за кордон (у разі наявності).

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 ..

Відповідно до ч.3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Дата закінчення дії ухвали 15 травня 2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1