Справа № 953/6776/22
н/п 1-кс/953/5040/22
"13" грудня 2022 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
представник власника майна адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому продовжено.
У ході досудового розслідування встановлено, що у громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , депутата Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, який перебував на території тимчасово окупованого з 24 лютого 2022 року Куп`янського району Харківської області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, виник злочинний умисел, направлений на передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, та провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.
Так, ОСОБА_7 у період з травня по серпень 2022 року, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та свідомо, перебуваючи на території Куп`янського району Харківської області, на постійній основі добровільно надавав представникам збройних формувань держави-агресора РФ, зокрема: м`ясо худоби, яка вирощувалась на території належного останньому СТОВ «Мрія», пальне, приміщення СТОВ «Мрія», які використовувалися для ремонту та розміщення військової техніки держави-агресора та інше, чим здійснив передачу їм матеріальних ресурсів взамін на отримання дозволу на проведення посівної кампанії та збору урожаю.
Після чого, у період березня-травня 2022 року ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи на території с. Кругляківка Куп`янського району Харківської області, на підставі отриманого напередодні усного дозволу від представників збройних формувань держави-агресора РФ та окупаційної адміністрації Куп`янського району, надав вказівку працівникам своїх підприємств здійснити засів земель сільськогосподарського призначення сільськогосподарськими культурами.
Також у період березня-вересня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи на території Куп`янського району Харківської області, реалізуючи свій злочинний умисел, налагодивши стійкі робочі та ідеологічні зв`язки з представниками місцевої окупаційної адміністрації та збройними формуваннями держави-агресора, заручившись їх довірою та підтримкою, отримував від так званої «Военной гражданской администрации Харьковской области» дизильне паливо для заправки сільськогосподарської техніки з метою посіву та збору врожаю, а також здійснив перереєстрацію підприємства за законодавством РФ для сплати податків від отриманого прибутку державі-агресору.
З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_7 є одним із засновників СТОВ «Мрія» (код 30739270) та кінцевим бенефіціарним власником, 82% частки статутного капіталу та права голосу, тип бенефіціарного володіння: прямий вирішальний вплив).
Слідчий зазначає, що з метою виявлення та вилучення предметів, речей та документів, які мають значення для проведення досудового слідства, 01 грудня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку від 03 листопада 2022 року проведений обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за СТОВ «Мрія», за результатами якого виявлено та вилучено сільськогосподарську культуру пшеницю, приблизною масою 1200 тон.
Слідчий стверджує, що вищевказане майно може бути використане як доказ факту вчинення злочинних дій, які розслідуються у даному кримінальному провадженні, або інших злочинів, а також може містити в собі відомості, що мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні, враховуючи той факт, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 співпрацював з державою-агресором РФ та під час тимчасової окупації Куп`янського району Харківської області використовував у своїй злочинній діяльності СТОВ «Мрія», тому сільськогосподарська культура пшениця, яка зберігається у складських приміщення, що зареєстровані за СТОВ «Мрія» є об`єктом кримінальних протиправних дій та виступає речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, відповідно до ст. 98 КПК України. Зазначене підтверджується тим, що ОСОБА_7 за сприяння окупаційних військ у липні-серпні 2022 року налагодив логістичні шляхи з відправки зерна з тимчасово окупованих території Харківської області до РФ. Крім того, враховуючи відсутність донедавна інших шляхів для вивезення сільськогосподарської продукції, а також наявність стійких економічних зв`язків підозрюваного з окупаційними військами та їх представниками, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що зерно, яке досі зберігається на оглянутих складських приміщеннях та елеваторах, також було призначене для передачі на платній та/або безоплатній основі до РФ, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно у якості речового доказу з метою забезпечення його збереження.
Крім того, слідчий вважає, що накладення арешту на вилучене майно необхідно також з метою його подальшої конфіскації, оскільки санкція статті, за якою повідомлено підозру ОСОБА_7 , у разі визнання його винним передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що слідчий у порушення вимог ст.171 КПК України у клопотанні не вказав точну вагу пшениці, на яку необхідно накласти, не зазначив вид зернової культури з урахуванням строком висіву та якістю зерна, що має суттєве значення для вирішення питання, коли було зібране вказане зерно, з огляду на те, що зернова культура, на яку наразі слідчий просить накласти арешт, могла бути зібрана та зберігатися на складах СТОВ «Мрія» ще до вторгнення армії РФ на територію Куп`янського району Харківської області. Крім того, з урахуванням кваліфікації кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , сільськогосподарська культура - пшениця не може вважатися у розумінні статті 98 КПК речовим доказом по даному кримінальному провадженні, оскільки вказане майно належить юридичній особі - СТОВ «Мрія», а не особисто ОСОБА_7 , враховуючи, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 111-2 КК України, як фізична особа, а не як представник юридичної особи, що позбавляє суд при розгляді кримінального провадження по суті та доведенні його вини у вчинені інкримінованого йому правопорушення можливості застосувати спеціальну конфіскацію до вказаного вище майна, яке належить СТОВ «Мрія».
Представник власника майна адвокат Великоцький у судовому засіданні підтримав позицію адвоката ОСОБА_3 , а також зазначив, що ОСОБА_7 є керівником та одним із засновників СТОВ «Мрія», а тому посилання слідчого на те, що майно, на яке він просить накласти арешт, є власністю ОСОБА_7 не відповідає дійсності. Крім того, зазначив, що накладення арешту на сільськогосподарську культуру - пшеницю, яка належать СТОВ «Мрія», може спричинити сільському господарству матеріальні збитки. Також долучив до матеріалів клопотання публікацію на сторінці Президента України від 11 березня 2022 року про те, що «на всій нашій землі ми маємо цієї весни зробити повноцінну посівну кампанію».
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання, виходячи з такого.
Як встановлено у судовому засіданні 02 грудня 2022 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу УСБ України в Харківській області ОСОБА_6 про арешт вилученого під час проведення обшуку 01 грудня 2022 року майна, а саме: сільськогосподарської культури пшениці, приблизною масою 1200 тон.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2022 року вказане клопотання повернуто прокурору з наданням йому строку у 72 години для приведення клопотання у відповідність до вимог ст. 171 КПК України, яку прокурор отримав 05 грудня 2022 року.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна з дотриманням встановленого законом строку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, у даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
За змістом положень ч. 2 ст. 170 КПК слідує, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.ч. 3, 5, 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положеннями ч. 2 ст. 171 КПК Українипередбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З досліджених у судовому засіданні матеріалів, долучених до клопотання, слідує, що у рамках цього кримінального провадження, 02 листопада 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України
Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, громадянин України ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто умисних діях, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційній адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.
Санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає крім основного покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Слідчий на виконання вимог встановлених ч. 2 ст. 170 КПК України зазначає, що метою накладення арешту на майно, а саме: сільськогосподарську культуру - пшеницю приблизною масою 1200 тон, в рамках цього кримінального провадження є збереження речових доказів та конфіскація майна.
Зі змісту Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01 листопада 2022 року вбачається, що основними видами діяльності СТОВ «МРІЯ» є зокрема: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.
Зі змісту Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01 листопада 2022 року вбачається, що засновниками СТОВ «Мрія», крім ОСОБА_7 , також є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
З налізу викладеного слідує, що ОСОБА_7 не є єдиними засновником СТОВ «Мрія».
Тобто, зі змісту підозри бчачається, що врожай був зібраний з полів, які перебувають у користуванні СФГ «Вікторія», ФГ «Земське», ФГ «Голдман» та зберігалося на складах СТОВ «Мрія», звідки у подальшому було транспортовано на територію РФ.
Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01 листопада 2022 року засновником ФГ «Голдман»є ОСОБА_10 , засновником ФГ «Земське» є ОСОБА_8 ; засновником СФГ «Вікторія» є ОСОБА_7 .
Положеннями ст. 85 ГК України встановлено, що господарське товариство є власником: майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає слушними доводи представників власника майна, з приводу того, що майно, яке є предметом розгляду в рамках даного клопотання, не єдиною є власністю ОСОБА_7 , як фізичної особи, а є власністю сільськогосподарських товариств.
При цьому у порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України жодних документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном саме підозрюваним ОСОБА_7 до клопотання не долучено, як і не долучено взагалі жодних документів, що підтверджують конкретного володільця вилученого майна.
Що стосується визначених слідчим підстав для накладення арешту на вищевказане майно, зокрема - збереження речових доказів, то слідчий суддя зазначає таке.
Так, положеннями ч.1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
При цьому, даних які б свідчили, що майно на яке слідчий просить накласти арешт, може підтверджувати факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за підозрою ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, що зазначені у підозрі, надані матеріали не містять.
Таким чином, слідчим у порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України не доведено наявність достатніх підстав вважати, що майно, на яке він просить накласти арешт в рамках цього кримінального провадження, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, як слідує зі змісту клопотання, слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене у ході обшуку майно з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Зі змісту положень ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Разом з тим, за ч. 8 ст. 214 КПК України відомості про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру, вносяться слідчим або прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань негайно після вручення особі повідомлення про підозру у вчиненні від імені та в інтересах такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 109, 110, 113, 146, 147, 160, 209, 260, 262, 306, частинами першою і другою статті 368-3, частинами першою і другою статті 368-4, статтями 369, 369-2, 436, 437, 438, 442, 444, 447 Кримінального кодексу України, або будь-якого із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 151-2-156-1, 301-1-303 Кримінального кодексу України (у разі їх вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи), або від імені такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 258-258-5 Кримінального кодексу України. Про внесення відомостей слідчий або прокурор не пізніше наступного робочого дня письмово повідомляє юридичну особу. Провадження щодо юридичної особи здійснюється одночасно з відповідним кримінальним провадженням, у якому особі повідомлено про підозру.
Таким чином, фактично юридична особа вважається особою, до якої можуть бути в подальшому застосовані заходи кримінально-правого характеру, та щодо якої здійснюється провадження з моменту вручення підозри особі, яка вчинила передбачений у ст. 96-3 КК України злочин в інтересах та від імені юридичної особи, та внесення відповідних відомостей про компанію в ЄРДР.
При цьому слідчому судді не надано доказів внесення відповідних відомостей про жодне із перелічених вище сільськогосподарських товариств, у тому числі СТОВ «МРІЯ» (код 30739270) до ЄРДР, а також відсутнє повідомлення про підозру за статтями передбаченими ч. 8 ст. 214 КПК України. Більше того, ОСОБА_7 повідомлено про підозру як фізичній особі, а не як представнику юридичної особи СТОВ «МРІЯ» чи будь-якого іншого сільськогосподарського товариства, керівником чи засновником якого він є.
Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на те, що слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку 01 грудня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку від 03 листопада 2022 року, майно а саме: сільськогосподарську культуру - пшеницю.
Однак, до матеріалів клопотання долучена ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2022 року, якою надано дозвіл на проведення обшуку в нежитловій будівлі літ. «АВ-1», загальною площею 1435,9 м.кв., що розташована за адресою: Харківська область, Куп`янський район, с. Кругляківка, вул. Миру, 77-В, яка належить СТОВ «Мрія», з метою відшукання та вилучення: речей, комп`ютерної техніки, документів, носіїв інформації, засобів зв`язку та чорнових записів, які мають значення для досудового розслідування.
Отже, доказів на підтвердження того, що органу досудового розслідування було надано дозвіл на проведення обшуку, зокрема з метою вилучення сільськогосподарських культур, матеріали клопотання не містять.
Крім того, слідчий суддя вважає слушними доводи представників власника майна щодо не зазначення у клопотанні точної ваги та виду сільськогосподарської культури пшениці, на яку слідчий просить накласти арешт, суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Слідчий суддя звертає увагу слідчого на співмірність між обмеженнями, яких зазнає власник майна у зв`язку з арештом його майна, а також завданнями кримінального провадження, та вважає за необхідне зазначити, що будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
З аналізу викладеного, вважаю, що слідчий не надав достатніх і належних доказів в обґрунтування свого клопотання, а також правових підстав, на які посилався з метою накладення арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 14 грудня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_11 ОСОБА_12