Справа № 303/4613/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/996/20 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.08.2020.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Маковище, Макарівського району, Київської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, не судимий, засуджений:
- ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Згідно вироку ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_9 10.08.2020 близько 17 год 20 хв, перебуваючи в АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних стосунків затіяв сварку з потерпілим ОСОБА_6 , у ході якої умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс потерпілому декілька ударів рукою зажатою у кулак в різні частини тіла, у результаті чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на чолі над переніссям, на лівому коліні, на дистальній фаланзі 4-го пальця лівої руки по тильній поверхні та синця під лівою орбітальною ділянкою, які виникли від дії твердих тупих предметів по механізму удару та відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить вирок суду від 31.08.2020 щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного ОСОБА_9 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через його м`якість. Не дивлячись на визнання ОСОБА_9 свої вини в суді першої інстанції, судом не враховано наявність такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки про перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння йдеться в мотивувальній частині вироку та зазначено в обвинувальному акті.

-2-

Окрім того, судом залишено поза увагою і наявність такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину щодо особи похилого віку. Більш того, обвинувачений жодної спроби примиритись з потерпілим не зробив, не вибачився за вчинене. За наведених обставин, призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 вважає несправедливим через м`якість та недостатнім для виправлення обвинуваченого.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_9 зазначає про її безпідставність, а наведені в ній аргументи такими, що не підлягають врахуванню та спростовані наведеними судом у вироку обставинами. Зокрема, в судовому засіданні та на стадії дізнання він вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, підтвердив факти та обставини проступку, а у зв`язку з відсутністю в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , був позбавлений можливості попросити у нього вибачення. Стосовно відсутності обтяжуючих покарання обставин обвинувачений зазначає, що такі не були встановлені під час провадження дізнання. Також, на його думку, судом обґрунтовано взято до уваги позицію потерпілого, викладену в заяві, про призначення покарання обвинуваченому згідно закону.

02.11.2022 захисник-адвокат ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_9 подали до апеляційного суду письмові клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, його законного представника, захисника, потерпілого та його представника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того апеляційний суд враховує заяви захисника та обвинуваченого про розгляд кримінального провадження за їхньої відсутності.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, думку прокурора, яка не заперечила проти задоволення клопотань про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за строками давності, пояснення представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Частиною 3 статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

-3-

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_9 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, яке мало місце 10.08.2020. На час інкримінованої події ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був неповнолітнім (паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 11.12.2017, орган, що видав 2111 а. к. п. 71).
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто згідно матеріалів кримінального провадження 10.08.2020 і ця обставина сторонами не заперечується.
Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді: штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, відноситься до кримінальних проступків.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; не ухилення особи від слідства або суду.
Строки давності диференційовані залежно від виду вчиненого злочину, а щодо проступків від виду передбаченої у санкції статті покарання.
Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою кримінального правопорушення. Строки давності починають спливати з нуль годин тієї доби, яка настає після доби вчинення злочину; строк давності закінчується після того, як сплила передбачена ст. 49 КК України кількість повних років, о 24 год останньої доби відповідного строку.
У той же час, з урахуванням вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення в неповнолітньому віці, до нього підлягають застосуванню спеціальні норми ч. 1 ст. 106 КК України, відповідно до яких звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу, з врахуванням положень, передбачених цією статтею.
Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України передбачено щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються строки давності два роки у разі вчинення кримінального проступку.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що протягом цього часу ОСОБА_9 був засуджений за вчинення нового кримінального правопорушення чи ухилялася від слідства та суду.
З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше двох років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачений ст. 49, 106 КК України, враховуючи, що на час чинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_9 був неповнолітнім.

-4-

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2015 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Згідно п. 10 цієї ж Постанови підстава такого звільнення закінчення строків давності (ч. 2 ст. 106 КК України), більшість яких скорочені порівняно зі строками, встановленими для осіб, котрі вчинили злочини у повнолітньому віці (ч. 1 ст. 49 КК України). За наявності обставин, передбачених у ч. 1 і 2 ст. 106 та ст. 49 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які вчинили злочин у віці до 18 років, є обов`язковим.
Зазначене повністю узгоджується з правовими позиціями Касаційного кримінального суду, викладеними у постановах від 22.05.2018 (справа № 665/2387/14-к), від 26.02.2019 у справі (№ 309/1201/15-к) тощо, де Верховний Суд вказав, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49, 106 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили. Так, наприклад, закінчення строку припадає на час апеляційного провадження. У такому разі апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що на день апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції обвинувачений має право на звернення із клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі ст. ст. 49, 106 КК України, про що від ОСОБА_9 надійшло відповідне клопотання про застосування до нього положень ст. ст. 49, 106 КК України.
Зі змісту поданого клопотання вбачається, що обвинуваченому наслідки такого звільнення зрозумілі та просить його звільнити від кримінальної відповідальності за строками давності.
У судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги, прокурор не заперечувала проти закриття відносно ОСОБА_9 кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49, 106 КК України.
За змістом ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

-5-

Згідно ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченого та захисниці задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.417 КПК України закрити.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.08.2020 щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК Українискасувати.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України обвинуваченого ОСОБА_11 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України,- закрити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: