Справа № 183/588/23
№ 1-кп/183/973/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000577 від 07.10.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія, громадянина України, одруженого, маючого одну малолітню дитину 2010 року народження, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області заявив клопотання від 22.03.2023 р. про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за № 0000577 від 07.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 відносно ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, термін дії якого закінчується 24.03.2023 включно.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі і відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, які в своїй сукупності свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 з огляду на тяжкість можливого призначення покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину, вбачається ризик того, що він може переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, ОСОБА_5 достовірно знаючи місце проживання свідків у кримінальному провадженні, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на них у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії досудового розслідування, які відповідно до положень ст. 95 КПК України, сприймаються лише під час судового засідання.

Також, вбачається ризик вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень,

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Одночасно ці обставини підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити клопотання з підстав, викладених в ньому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти заявленого клопотання. Пояснив, що ні коли не переховувався від слідства та суду, не впливав на свідків, а тому просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечував проти заявленого клопотання. Пояснив, що заявлені прокурором ризики не доведені. Просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 р. ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24 (включно) березня 2023 р..

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в підготовчому судовому засіданні пояснив, що маються ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може здійснити спробу незаконного впливу на свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, прокурор посилався лише на тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованому злочині.

На підтвердження наявності вказаного ризику, окрім усних пояснень, прокурором не надано жодного доказу.

У зв`язку з цим суд вважає, що саме по собі тяжкість покарання не є беззаперечною підставою, яка доводить наявність вказаного ризику. Отже, існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України суд вважає реальне існування цього ризику (враховуючи, що обвинуваченій відомі прізвища та адреси свідків у цьому кримінальному провадженні), оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Також прокурор наголошував на наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак на підтвердження існування цього ризику прокурором не надано жодного доказу.

Таким чином існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором не доведено.

Як вище зазначалось ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Отже, до обвинуваченого ОСОБА_5 можливо застосувати виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому розмір застави у кримінальному провадженні судом не визначається.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Враховуючи встановлені підстави та обставини кримінального провадження суд не вбачає підстав для встановлення розміру застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання від 22.03.2023 р. прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 заявленого у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань заявленого у кримінальному провадженні № 0000577 від 07.10.2022 року у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 (включно) червня 2023 року, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити до державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 07 квітня 2023 р. о 08 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1