Справа № 569/3412/23
УХВАЛА

01 березня 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області капітана юстиції ОСОБА_3 , яке погоджено із начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області капітан юстиції ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням яке погоджено із начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що Відповідно до Конституції України - Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022 на виконання наказів вищого військового керівництва військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державний кордон України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України. Крім того, до здійснення збройної агресії рф проти України керівництвом держави - агресора залучено незаконні збройні формування силового блоку так званих «донецької народної республіки» та «луганської народної республіки», які, відповідно до звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженим постановою Верховної Ради України №129-VIII від 27.01.2015; заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленою постановою Верховної Ради України №145- VIII від 04.02.2015; заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України №337-VIII від 21.04.2015, визначено як терористичні організації.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого продовжена шляхом прийняття 15.03.2022, 21.04.2022, 22.05.2022, 15.08.2022, 16.11.2022, 07.02.2023 Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

Усвідомлюючи факт наявності збройної агресії рф проти України та будучи проросійсько-налаштованою особою, громадянин Литовської Республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вільнюс Литовської Республіки, 17.02.2023 за допомогою облікового запису в мобільному месенджері «Telegram» встановив контакт із невстановленою на даний час особою, яка представилась співробітником головного управління генерального штабу збройних сил рф із іменем « ОСОБА_7 » (далі « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), і в ході спілкування повідомив, що 19.02.2023 маршрутним автобусом із сполученням «Вільнюс-Київ» прибуває до м. Київ. Того ж дня, на виконання вказівки «Вадима» ОСОБА_5 прибув до м. Рівне.

22.02.2023 в період часу з 12 год. 56 хв. по 13 год. 51 хв. ОСОБА_5 , маючи протиправний умисел, направлений на надання представнику держави, яка здійснює збройну агресію проти України, в умовах воєнного стану, інформації, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, та розуміючи суспільну небезпеку своїх дій для обороноздатності та державної безпеки держави Україна, усвідомлюючи, що особа на ім`я « ОСОБА_7 » є представником держави, яка здійснює збройну агресію проти України, в ході спілкування із останнім, використовуючи при цьому обліковий запис у мобільному месенджері «Telegram», який зареєстрований на номер українського оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 та встановлений на терміналі мобільного зв`язку марки «Samsung» з IMEI1: НОМЕР_2 та IMEI2: НОМЕР_3 , надав останньому інформацію про розташування підрозділу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_4 № 01/4/648 від 25.02.2023, розголошення вказаної інформації представникам держави-агресора може завдати шкоди обороноздатності та державній безпеці України.

25.02.2023 ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Того ж дня в ході проведення особистого обшуку громадянина Литовської Республіки ОСОБА_5 виявлено та вилучено наступні речі, предмети та документальні матеріали:

1.Мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung» із ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , в якому міститься сім-карта із номером « НОМЕР_1 »;

2.Мобільний телефон «Samsung», чорного кольору, із ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , в якому міститься сім-карта із номером « НОМЕР_8 »;

3.Паспорт громадянина Литовської Республіки № НОМЕР_9 , виданий 02.06.2020 на ім`я « ОСОБА_5 » ( ОСОБА_6 );

4.Паспорт громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_10 , виданий 28.11.2017 на ім`я « ОСОБА_5 » ( ОСОБА_6 );

5.Документ «Вид на жительство в росийской федерации иностранного гражданина» серія номер « НОМЕР_11 » на ім`я « ОСОБА_8 » ( ОСОБА_9 );

6.Грошові кошти у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень;

7.Дві зв`язки ключів;

8.Білет на автобус маршрутом «Вільнюс-Київ» на 18.02.2023 із квитанцією, всього на 2 арк.;

9.Білет на автобус маршрутом «Рівне-Варшава» на 25.02.2023, на 1 арк.;

10.Записник із рукописними написами в обкладинці жовтого кольору;

11.Аркуш паперу, на якому наявний рукописний напис наступного змісту «Вадим НОМЕР_12 (волонтёр)», на 1 арк.

В подальшому, 26.02.2023 громадянина Литовської Республіки ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

26.02.2023 вказані вище речі, предмети та документи визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Вилучені речі мають значення для досудового розслідування, оскільки містять дані, які підтверджують обставин, що підлягають доведенню в ході кримінального провадження.

Беручи до уваги те, що вилучені в ході проведення 25.02.2023 особистого обшуку ОСОБА_5 речі, предмети та документи були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання слідчим подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на наступні речі, предмети та документи, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung» із ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , в якому міститься сім-карта із номером « НОМЕР_1 »; мобільний телефон «Samsung», чорного кольору, із ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , в якому міститься сім-карта із номером « НОМЕР_8 »; паспорт громадянина Литовської Республіки № НОМЕР_9 , виданий 02.06.2020 на ім`я « ОСОБА_5 » ( ОСОБА_6 ); паспорт громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_10 , виданий 28.11.2017 на ім`я « ОСОБА_5 » ( ОСОБА_6 );документ «Вид на жительство в росийской федерации иностранного гражданина» серія номер « НОМЕР_11 » на ім`я « ОСОБА_8 » ( ОСОБА_9 ); грошові кошти у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень; дві зв`язки ключів; білет на автобус маршрутом «Вільнюс-Київ» на 18.02.2023 із квитанцією, всього на 2 арк.; білет на автобус маршрутом «Рівне-Варшава» на 25.02.2023, на 1 арк.; записник із рукописними написами в обкладинці жовтого кольору; аркуш паперу, на якому наявний рукописний напис наступного змісту «Вадим НОМЕР_12 (волонтёр)», на 1 арк., які були вилучені 25.02.2023 в ході проведення особистого обшуку громадянина Литовської Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1