Дата документу 09.02.2023Справа № 554/9502/21
Провадження № 1-кп/554/645/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року

Октябрський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального атку, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 06 липня 2021 року у вечірній час доби, разом із своїм знайомим ОСОБА_7 відпочивав та вживав спиртні напої в районі с. Горбанківка, Полтавського району. Продовжуючи відпочивати, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 придбали пиво, яке стали вживати у дворі будинку АДРЕСА_2 , де в цей час на лавках біля четвертого під`їзду відпочивали з вживанням спиртних напоїв ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Того ж числа, приблизно о 23 годині 44 хвилин, повертаючись додому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проходячи повз перший під`їзд будинку АДРЕСА_2 , випадково зустріли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , що йшли їм назустріч. Проходячи повз один одного, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не розминулись та зіштовхнулись плечима, після чого між ними виникла сварка, під час якої, перебуваючи неподалік від них ОСОБА_7 , кинув в їх бік пляшку з під пива, яка потрапила в ОСОБА_9 , що спровокувало подальший конфлікт між ними, до якого з боку ОСОБА_8 приєднались ОСОБА_10 з ОСОБА_11 .

У ході конфлікту, ОСОБА_8 , застосовуючи фізичну силу, для з`ясування відносин та утримання на місці ОСОБА_6 , став хапати його за одяг, а потім штовхнув від себе, внаслідок чого останній не втримався на ногах та впав на землю.

Після цього, ОСОБА_6 повернувся до себе додому, за адресою АДРЕСА_1 , де у нього на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли під час попереднього конфлікту, з мотивів помсти виник стійкий намір на умисне позбавлення життя ОСОБА_8 .

З цією метою, перебуваючи в стані сп`яніння, він узяв із дому два кухонні ножі з гострим кінцем та односторонньою заточкою, які поклав до задніх кишень шортів та 07.07.2021 року, приблизно о 00 годин 40 хвилин, вийшов з ними на вулицю і направився до четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де в цей час на відкритій ділянці місцевості ОСОБА_8 перебував на лавці із своїми знайомими.

Скориставшись темним періодом доби, що дозволило йому наблизитись до ОСОБА_8 , уникаючи своєчасного виявлення останнім чи його знайомими прихованих ножів, щоб в подальшому з близької відстані безперешкодно реалізувати свій протиправний намір, ОСОБА_6 , у той момент, коли ОСОБА_8 устав з лавки, щоб запитати причини повторної появи останнього, висловлюючи погрози помсти, виголошеної під час попереднього конфлікту, раптово витягнув правою рукою з кишені шортів ніж, яким цілеспрямовано вдарив у верхню частину тулубу ОСОБА_8 зліва, тобто в ділянку внутрішнього розташування, за умовною проекцією серця, кров`яних артерій, легенів, як життєво-важливих органів, розраховуючи на настання від спричиненого поранення смерті потерпілого.

Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини зліва з пошкодженням міжреберної артерії та гемопневмотороксу зліва, які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

У подальшому ОСОБА_6 , будучи переконаними, що виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, вважаючи, що спричинене з близької відстані внаслідок цілеспрямованого удару проникаюче ножове поранення в ділянку життєво-важливих органів є достатнім і необхідним для неодмінного настання смерті ОСОБА_8 , намагаючись уникнути свого затримання, став тікати з місця події, однак, протиправні наміри ОСОБА_6 не були доведені до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як ОСОБА_8 своєчасно була надана необхідна медична допомога.

Дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство, а саме умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, яке не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання:

1). про виклик судового експерта ПОБСМЕ ОСОБА_14 стосовно надання пояснень щодо висновків експерта № 797 від 17.08.2021 року та № 1388 від 31.12.2021 року, мотивуючи, що останній висновок є неповними, бо з його змісту не зрозуміло які дані необхідні для проведення експертизи не надав ОСОБА_6 ;

2). про виклик судового експерта ПОБСМЕ ОСОБА_15 стосовно надання пояснень щодо висновку експерта № 132-МК від 17.08.2021 року, мотивуючи, що досліджені вказаною експертизою ножі мають ширину 1, 4 мм та 1, 9 мм, а ушкодження від цих ножів на вилученій в потерпілого ОСОБА_8 футболці відрізняються й мають ширину 1, 5 мм, 2,7 мм, 2,5 мм та відповідно 1, 3 мм, 1,8 мм, 2,3 мм.;

3). про призначення додаткової судово-медичної експертизи обвинуваченому ОСОБА_16 , оскільки під час проведення первинної експертизи № 640 від 12.07.2021 року на його думку не було взято до уваги рентгенограми його черепа, ОГК та ребер, що були виконані 07.07.2021 року лікарями 1 Міської клінічної лікарні;

4). про призначення додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 з метою встановлення чи наявний гемопневмоторакс у потерпілого до операції тарокотомії, згідно медичної документації хворого, в тому числі рентгенологічного дослідження ОГК, ехокардіографічного дослідження та чи є причинно-наслідковий зв`язок між ушкодженням і такими наслідками, мотивуючи, що висновок первинної експертизи № 793 від 16.08.2021 року відповіді на ці питання не містить, а вони мають значення для встановлення тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень;

5). про призначення судово-цитологічної експертизи з метою встановлення чи маються на вилучених ножах кров та епітеліальні тканини, їх групової та статевої належності, а також того чи не належать вони свідку ОСОБА_11 , мотивуючи, що згідно з матеріалами справи під час переслідування ОСОБА_6 , ним було заподіяно поранення лівого колінного суглобу свідка ОСОБА_11 , однак походження крові останнього на вилучених ножах не досліджувалось.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтримали заявлені клопотання та просили їх задовольнити.

Прокурор заперечив проти їх задоволення за безпідставністю, мотивуючи, що зібрані у справі докази, в тому числі, первинні експертизи, є повними та достатньо обгрунтованими, дають відповіді на питання, що входять до предмету доказування у даній справі.

Суд, заслухавши клопотання, думку учасників процесу, дослідивши надані суду матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

У відповідності до ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частина 2 ст. 101 КПК України передбачає, що кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Таким чином, право сторони захисту подавати суду свої експертні висновки презюмується.

Підставою для виклику експерта для допиту в суді є саме необхідність роз`яснення його висновку (ч. 1 ст. 356 КПК України).

Стороною захисту не надано суду даних про достатні підстави для виклику до суду експертів ПОБСМЕ ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки не наведено неповноти чи сумнівності дослідницької частини висновків експерта № 797 від 17.08.2021 року, № 1388 від 31.12.2021 року, № 132-МК від 17.08.2021 року. До того ж ці експертизи носять вірогіднісний, а не точний характер, тому оцінюються лише в сукупності з іншими доказами, аналіз яких сторони не позбавлені можливості здійснити та представити суду.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо висновок експерта є неповним або неясним, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити додаткову експертизу, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Згідно з пунктом 1.2.13 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» 08.10.1998 № 53/5, з подальшими змінами та доповненнями, експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Додатковою, зокрема, є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріали (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Таким чином, у справі може бути призначена додаткова експертиза у випадку, якщо висновок експерта є неповним або неясним.

Висновок експерта визнається неповним, якщо досліджено не всі надані йому об`єкти або не надано вичерпних відповідей на всі постановлені перед експертом питання. Неясним є висновок експерта, якщо він викладений нечітко або носить неповний, неконкретний характер.

В ухвалі про призначення додаткової експертизи необхідно чітко зазначити, які саме висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження.

Якщо необхідно здійснити дослідження нових об`єктів з інших обставин справи, призначається нова, а не повторна експертиза.

З висновків досліджених судом судово-медичних експертиз щодо ОСОБА_16 № 640 від 12.07.2021 року та щодо ОСОБА_8 № 793 від 16.08.2021 року не вбачається перелічених вище підстав необхідних для проведення додаткових експертиз. Експертами було надано категоричні висновки, не вирішених клопотань експертів про надання їм додаткових документів не має, про їх неправильність чи недостатність кваліфікації експертів сторони не заявляли.

Достатніх підстав для призначення у справі судово-цитологічної експертизи з метою встановлення чи маються на вилучених ножах кров та епітеліальні тканини, їх групової та статевої належності, а також того чи не належать вони свідку ОСОБА_11 , суд не вбачає, оскільки наразі минув тривалий час з моменту вилучення цих ножів, а обставини травмування свідка ОСОБА_11 в провину ОСОБА_6 не інкримінуються.

Також прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, мотивуючи тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює, за місцем проживання не має міцних соціальних зв`язків, не допитані свідки, а тому існують ризики ухилення обвинуваченого від суду та впливу на свідків.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники заперечили, щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прохали змінити його на домашній арешт, мотивуючи тим, що обвинувачений за все своє життя не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, намірів ухилятися від суду не має, вчинення ним інкримінованого злочину не доведено.

Суд, заслухавши клопотання, думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 177 КК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 2 місяців.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а саме закінченого замаху на злочин пов`язаний із позбавлення життя потерпілого, на даний час судове слідство не завершено у повному обсязі, суд вважає, що наразі в умовах воєнного стану наявні ризики переховування обвинуваченого від суду, впливу на свідків, тому інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотань обвинуваченого та його захисників про зміну запобіжного заходу - слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 42, 177, 189-191, 331, 350, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб - до 09 квітня 2023 року включно.

У задоволенні клопотань захисників та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який, призначення додаткових експертиз та виклик експертів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1