Дата документу 06.12.2022
Справа № 334/1695/22
Провадження № 1-кп/334/495/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м. Запоріжжя
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0000518 від 16.03.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, неодруженого, немаючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
17.08.2004 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;
06.04.2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України, остаточне покарання 3 роки 10 днів;
26.06.2006 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст. 70 КПК України частково приєднано до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2006 та визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 день;
09.11.2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КПК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
06.02.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 321 КК України покарання у вигляді арешту строком 3 місяці;
26.07.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КПК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
31.10.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КПК України від вібрування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
21.10.2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст. 71 КПК України частково приєднано покарання до вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2012 та визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;
02.06.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 70 КПК України поглинуто вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2014;
27.03.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 318, ч. 1 ст. 321 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КПК України частково приєднано до вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2013, визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 8 місяців;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

установив:
Обвинувачений ОСОБА_4 15 березня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розуміючи суспільно- небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи у положенні стоячи навпроти потерпілого, тримаючи у лівій руці кухонний ніж, який має цільнолиту рукоятку, виготовлену із деревини коричневого кольору з двома металевими заклепками сірого кольору, загальними розмірами: довжина - 9,2 см, ширина - 1,5 см, товщина 0,9 см та клинком виготовленим із металу сірого кольору, розмірами: довжина 11,2 см., ширина - до 1,8 см, обушок - 0,2 см, наніс однин удару в область правої частини тулуба, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді одинарного проникаючого поранення грудної клітини праворуч, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому. Щодо обставин пояснив, що 15.03.2022 року прийшов до своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , яка разом із їх спільною дитиною, у цей час перебувала в гостях у своєї подруги ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 . Жінки запропонували йому приєднатись до вечері на кухні вказаної квартири та дочекатись співмешканця ОСОБА_7 ОСОБА_6 , який у цей час мав готувати шашлики.

За деякий час до квартири прийшов ОСОБА_6 , який був сильно п`яним. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали сварити ОСОБА_6 через його поведінку та той факт, що він забув деякий посуд. На ці зауваження ОСОБА_6 відреагував агресивно, а тому ОСОБА_4 зробив також зауваження ОСОБА_6 . Останній почав голосно кричати на ОСОБА_4 та казати, що той не має права взагалі нічого йому говорити, адже він виховував його доньку, поки ОСОБА_4 перебував у в`язниці. Після цього ОСОБА_6 сказав, що «зараз його заріже». ОСОБА_8 почала виштовхувати ОСОБА_6 із кухні до коридору, ОСОБА_4 у цей час підійшов до дверного отвору та взяв у ліву руку ніж, що лежав на столі, нібито для того аби сховати його від ОСОБА_6 . Під час штовханини ОСОБА_6 схопив ОСОБА_4 за одяг та потягнув на себе, а ОСОБА_4 вдарив його в живіт та груди, після чого і ОСОБА_6 , ОСОБА_8 впали на підлогу.

Побачивши поранення у ОСОБА_6 , хтось із жінок викликав швидку та поліцію, а сам ОСОБА_4 залишився на кухні чекати на їх приїзд.

У вчиненому щиро кається, вказав на те, що не мав наміру завдати суттєвої шкоди потерпілому, просив суд не призначати йому покарання, пов`язане із позбавленням волі, адже він намагається змінити своє життя, та в нього є нова дружина, яка на даний час вагітна від нього.

Вина ОСОБА_4 у скоєному злочині також повністю знайшла своє підтвердження зібраними стороною обвинувачення доказами, а саме:
показами потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що увечері 15.03.2022 року він прийшов до квартири своєї знайомої ОСОБА_8 , де вона разом із його співмешканкою ОСОБА_7 її дитиною та дитиною ОСОБА_8 проводили час. У квартири на кухні в цей час знаходився ОСОБА_4 колишній чоловік ОСОБА_7 . Сам ОСОБА_6 вказує на те, що в той момент перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки до цього пив спиртне разом із знайомими, коли готував шашлик на вулиці. Жінки почали його сварити за те, що він забув певний посуд на вулиці та прийшов п`яним додому. Також зауваження зробив йому і ОСОБА_4 , а він грубо відреагував на нього. Через це ОСОБА_8 почала його виштовхувати із приміщення кухні до коридору, ставши між ОСОБА_4 та ним.
Під час штовханини він потягнув ОСОБА_4 , а той вдарив його ножом і він впав на підлогу. Після цього хтось із жінок викликав швидку допомогу та поліцію.

Претензій до ОСОБА_4 потерпілий не має, вважає, що сам винний у цьому, адже спровокував конфлікт. Просив суд суворо не карати ОСОБА_4 ;

а також дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000518 від 16.03.2022 року, внесеного за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК України;
протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16.03.2022 року;
висновком експерта №335п від 29.04.2022 року, згідно якого одинарне проникаюче поранення грудної клітки праворуч у ОСОБА_6 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Тілесне ушкодження утворилось від дії предмета, що володів колюче-ріжучими властивостями, давність його утворення не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи, та його можливість утворення внаслідок падіння з висоти на тупу плоску поверхню виключається;
висновком експерта №512/к від 11.05.2022 року, відповідно до якого не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 за загальними груповими характеристиками за кількістю та локалізацією при обставинах на які вказав ОСОБА_4 під час його допиту та механізмом на який вказав він під час проведення слідчого експерименту;
висновком експерта №514/к від 13.05.2022 року, яким встановлено, що між даними про характер та локалізацію тілесних ушкоджень та механізмом їх отримання, згідно копії протоколу слідчого експерименту, копії протоколу додаткового допиту свідка, встановлено збіг за локалізацією та механізмом утворення, а саме: ніж, який утримував у руці нападник, діяв як гострий предмет, що володіє колюче- ріжучими властивостями в ділянку тулуба праворуч, спричинивши тим самим колото-різану та різану рани в зазначеній ділянці. На підставі вищевикладеного можливість утворення ран в ділянці грудної клітки праворуч у потерпілого ОСОБА_6 за механізмом, на який вказує свідок ОСОБА_8 не виключається;
висновком експерта №513/к від 12.05.2022 року, за змістом якого не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_6 , за загальними груповими характеристиками, за кількістю та локалізацією, при обставинах на які вказує потерпілий ОСОБА_6 під час його допиту та за механізмом, на який вказує останній під час проведення слідчого експерименту за його участю;
висновком експерта №836 від 11.04.2022 року щодо визначення результатів аналізу крові потерпілого;
висновком експерта №163 від 19.04.2022 року у відповідності до якого пошкодження на футболці ОСОБА_6 і відповідні їм, за локалізацією пошкодження на інших досліджених предметах одягу утворились від дії плаского одностороннього колючо-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обушок та лезо. Такі пошкодження могли утворитись від дії клинка представленого на експертизу ножа;
протоколом слідчого експерименту від 22.03.2022 року за участю ОСОБА_4 та його відеозаписом і стенограмою до нього;
протоколом огляду від 16.03.2022 року;
протоколом огляду місця події від 15.03.2022 року та додатками до нього;
протоколом слідчого експерименту від 22.04.2022 року за участю потерпілого ОСОБА_6 та його відеозаписом;
протоколом слідчого експерименту від 18.03.2022 року за участю свідка ОСОБА_8 та його відеозаписом.
Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується поза розумним сумнівом комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Показання потерпілого та самого обвинуваченого є послідовними та незмінними, повністю узгоджуються з іншими доказами: висновками експертів, протоколами слідчих дій. Саме через це суд вважає показання названих осіб правдивими, що відображають повно та об`єктивно обставини вчинення злочину.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Крім цього обвинувачений офіційно не працює, неодружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, надиспансерному обліку в наркологічному та в психіатричному диспансерах не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Згідно із приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, оскільки зазначене покарання відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого.

При цьому суд також враховує той факт, що ОСОБА_4 дійсно неодноразово судим, проте до цього насильницьких злочинів не вчиняв, щиро розкаявся у скоєному. Його поведінка після вчинення злочину (залишився на місці, не намагався втекти, активно співпрацював із органами досудового слідства, підтримував спілкування із потерпілим) свідчить про дійсність його каяття та наявність намірів виправитись у майбутньому, а тому суд, оцінивши у сукупності особистість обвинуваченого, обставини злочину та поведінку самого обвинуваченого на досудовому слідстві та під час судового провадження, вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства і наявні підстави для застосування положень ст. 75 КК України.

У судових дебатах прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Суд, враховуючи поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, його ставлення до вчиненого, а також наявність соціальних зв`язків, вважає, що до ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід до набрання вироку законної сили у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки:

- не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу суду,

- повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи,

- прибувати за викликом до суду.

Речові докази: предмет схожий на кухонний ніж зі слідами нашарування речовини бурого кольору, сірий светр зі слідами нашарування речовини бурого кольору та лінійними пошкодженнями, чорно-сірий светр зі слідами нашарування речовини бурого кольору та лінійними пошкодженнями, чорну футболку зі слідами нашарування речовини бурого кольору та лінійними пошкодженнями, чорну кофту зі слідами нашарування речовини бурого кольору та лінійними пошкодженнями та рушник зі слідами нашарування речовини бурого кольору залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1