Провадження № 1-кс/202/6377/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001009 від 18.06.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001009 від 18.06.2020 року.

З клопотання убачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0001009 від 18.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_5 у невстановлений час, у невстановленому місці виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є його рідним братом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у період часу з вересня 2019 року по травень 2020 року, більш точний час встановити під час досудового розслідування не надалось можливим, ОСОБА_5 , запросив ОСОБА_5 , до себе в гараж № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Жигулі-1» по вул.Автотранспортній, 16-Г в м. Дніпрі. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_5 , з використанням заздалегідь заготовленого знаряддя злочину, а саме, ножа, що був у нього при собі, утримуючи ніж у правій руці зворотнім хватом, вістрям леза ножа наніс один удар в область лівої лопатки з проникненням у внутрішні органи останнього, який знаходився до нього спиною на відстані витягнутої руки. Після цього, ОСОБА_5 , упав на підлогу та опинився у положенні лежачи на животі, обличчям до низу. В свою чергу, ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, наніс ОСОБА_5 , ще близько 2-3 ударів ножем в область лівої лопатки, від яких останній помер на місці події.

З метою приховання умисного убивства ОСОБА_5 , а також слідів вчинення злочину, ОСОБА_5 , у той же день та час, перебуваючи в середині гаражу АДРЕСА_1 , за допомогою вищевказаного ножа та пилки по металу, розчленував труп свого рідного брата ОСОБА_5 на декілька фрагментів, склав рештки трупа до двох сумок, після чого на своєму автомобілі марки «УАЗ 22069», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вивіз їх до водойми, розташованої на відстані близько 600 м. на північ від буд. АДРЕСА_2 , де розкидав їх у воду.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 09.04.2022 року в вечірній час доби (точний час під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим), перебував біля гаражу № НОМЕР_3 , що знаходиться на території гаражного кооперативу «Жигулі-1» за адресою: м.Дніпро, вул. Автотранспортна, 16-Г, де зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час у ОСОБА_5 на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних стосунків виникла сварка з ОСОБА_6 , яка супроводжувалась образами на адресу один одного, в ході якої, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , знаходячись навпроти ОСОБА_6 на відстані витягнутої руки, застосовуючи знаряддя злочину - ніж, який зберігав при собі, умисно наніс не менше 7 (семи) ударів в область тулуба та верхніх кінцівок, чим заподіяв тілесні ушкодження, в результаті яких настала смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №5974 від 19.10.2022 року, смерть ОСОБА_6 настала внаслідок інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, численних колото-різаних поранень тулуба, верхніх кінцівок, що сталось в результаті нападу з використанням гострого предмета з метою вбивства чи нанесення ушкодження.

Також під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 11 год. 05 хв. до 11 год. 40 хв. (точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим), з метою протиправного заподіяння смерті малолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прибув за місцем мешкання останнього, а саме, за адресою: АДРЕСА_3 .

Далі ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті малолітньому ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, заходячись в одній із кімнат будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин до останнього, заздалегідь заготовленим знаряддям злочину, а саме, ножем та невстановленою вогнепальною зброєю умисно наніс не менше 7 ударів в область шиї та грудної клітини та 1 кульового удару в область черева і тазу, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді: 2 колото-різаних поранення (наскрізне поранення шиї та проникаюче поранення на верхній поверхні грудної клітини ліворуч), які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; 3 колото-різаних поранень (2 в проекції лівої лопатки та в проекції лівої ключиці, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за своїм характером сприяли більш швидкому настанню смерті; 2 колото-різаних поранень (поверхнева рана шиї та зовнішнє поранення на верхній поверхні грудної клітини ліворуч) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті та проникаючого сліпого кульового поранення черева і тазу, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, в результаті чого настала смерть малолітнього ОСОБА_7 .

Крім того, 17.10.2022 року в період часу з 10 год. 34 хв. до 12 год. 54 хв. на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська було проведено санкціонований обшук гаражного приміщення № НОМЕР_4 гаражного кооператива «Жигулі-1», розташованого за адресою: м. Дніпро, вулиця Автотранспортна, 16-Г, яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ході котрого було виявлено та вилучено гранату РГД 5 з маркуванням «115-75Т» та запал з маркуванням «227-82 УЗРГМ*2УЗЧП», котрі останній зберігав в указаному гаражному приміщенні без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263КК України.

21.10.2022 року в ході проведення додаткового допиту підозрюваного

ОСОБА_5 останній надав покази про те, що весною 2019 року або 2020 року, він убив свого рідного брата ОСОБА_8 , а саме, заманив його до свого гаражу № НОМЕР_1 г/к «Жигулі-1» по вул. Автотранспортній, 16г в м.Дніпро, де наніс йому удари в спину ножем, після чого розчленував труп та вивіз його до водойми біля фабрики «Альбатрос», де розкидав їх у воду.

Вказані відомості підозрюваний ОСОБА_5 підтвердив під час проведення з ним на слідчого експерименту.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 зазначив про те, що його брат проживав у власній в квартирі АДРЕСА_4 та після його вбивства підозрюваний продав вказану квартиру.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 мешкав за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_5 , належала ОСОБА_8 з 18.08.2006 на підставі договору дарування ВАЕ №705057 від 22.07.2006, а до цього власником вказаного нерухомого майна була його мати - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На підставі довіреності, посвідченої 25.03.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 право розпоряджатися та укладати будь-які угоди від імені ОСОБА_8 , предметом яких є квартира АДРЕСА_4 , перейшло до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , молодшого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який під час досудового розслідування визнав себе винним у вчиненні умисного вбивства свого рідного брата ОСОБА_8 .

У подальшому, 16.04.2020 року право власності на квартиру АДРЕСА_4 , котра належала померлому ОСОБА_8 , перейшло до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - старшого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (діючого за раніше укладеною довіреністю нібито від імені померлого ОСОБА_8 ).

Відповідно до п.4 вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16.04.2020 року квартира АДРЕСА_4 була оцінена на момент продажу в 421 098 грн., що також у своїх показах підтвердив сам ОСОБА_5 та зазначив, що грошові кошти від продажу квартири вони розділили на трьох між ним та його синами.

Далі право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі договору купівлі продажу №618 від 01.07.2020 року зареєстровано за ОСОБА_13 , якій вона належить на теперішній час відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно інформації, отриманої від операторів мобільного зв`язку, останнє з`єднання з мобільного телефону померлого ОСОБА_8 , було здійснене 19.03.2022 року та, як зазначив під час допиту та слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_5 , після вбивства він забрав у померлого мобільний телефон, вимкнув його та разом з речами викинув у каналізаційний колектор поблизу пров. Автотранспортний у м. Дніпро.

Отже, на момент укладення довіреності, посвідченої 25.03.2020 року, ОСОБА_8 міг бути мертвим.

На теперішній час вищевказані два екземпляри довіреності від імені потерпілого ОСОБА_5 направлені на судову почеркознавчу експертизу з метою вирішення питання: «Чи виконаний підпис та рукописний запис у графі «підпис» у двох примірниках довіреності, від 25.03.2020 року від імені ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на право, зокрема, продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , самим ОСОБА_8 , або іншою особою?», яка на теперішній час перебуває на виконанні.

Слідчий зазначив, що квартиру АДРЕСА_4 , визнано в кримінальному провадженні як речовий доказ, оскільки містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (у даному кримінальному провадженні, це, насамперед наявність корисливого умислу в умисних протиправних діях ОСОБА_5 ), в тому числі як об`єкт кримінально протиправних дій.

Вищевказана квартира є речовим доказом вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з умисним убивством людини та на даний час існує ризик її передачі, відчуження, оскільки власник нерухомого майна ОСОБА_13 у вказаній квартирі не проживає та наразі викликана для надання показань до слідчого в даному кримінальному провадженні та їй можуть бути відомі обставини досудового розслідування.

Враховуючи вище викладене, а також те, що вищевказане майно має суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, для підтвердження або спростування факту вчинення кримінального правопорушення, мотивів його вчинення, а також те, що воно є об`єктом кримінально-протиправних дій та може бути передане або відчужене, виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою позбавлення можливості розпоряджатися будь-яким чином квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

Тому слідчийпросив накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_13 , а саме, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 .

Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин, виходячи з наступного.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0001009 від 18.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263КК України.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_5 , належала ОСОБА_8 з 18.08.2006 року на підставі договору дарування ВАЕ №705057 від 22.07.2006 року, а до цього власником вказаного нерухомого майна була його мати - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На підставі довіреності, посвідченої 25.03.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , право розпоряджатися та укладати будь-які угоди від імені ОСОБА_8 , предметом яких є квартира АДРЕСА_4 , перейшло до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , молодшого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який під час досудового розслідування визнав себе винним у вчиненні умисного вбивства свого рідного брата ОСОБА_8 .

16.04.2020 року право власності на квартиру АДРЕСА_4 , котра належала померлому ОСОБА_8 , перейшло до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - старшого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (діючого за раніше укладеною довіреністю нібито від імені померлого ОСОБА_8 ).

Право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі договору купівлі продажу №618 від 01.07.2020 року зареєстровано за ОСОБА_13 , якій вона належить на теперішній час відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У слідства є припущення, що на момент укладення довіреності, посвідченої 25.03.2020 року, ОСОБА_8 міг бути мертвим.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5 та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Метою накладення арешту згідно ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчим зазначено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_5 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні та може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, насамперед, наявність корисливого умислу в протиправних діях підозрюваного ОСОБА_5 , проте, слідчим не доведено та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту.

З огляду на зазначене, приходжу до висновку про необхідність повернення клопотання прокуророві для усунення недоліків.

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001009 від 18.06.2020 року повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1