ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Рівне кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000979 від 08.04.2021, про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Річки, Корецького р-ну, Рівненської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_10 08.04.2021, близько 17 год. 30 хв., перебуваючи у громадському місці - на коридорі загального користування 1-го під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_1, з мотивів явної неповаги до суспільства та існуючих загальновизнаних правил поведінки та моральності, проявивши особливу зухвалість, використовуючи малозначимий привід, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком лівої руки по правій стороні щелепи ОСОБА_8 , внаслідок чого останній відчув сильний біль, після чого продовжуючи свої злочинні дії наніс не менше трьох ударів кулаками лівої та правої руки по обличчю ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді садна на слизовій оболонці нижньої губи справа та на слизовій оболонці верхньої губи справа з переходом на її червону кайму, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого ОСОБА_10 грубо порушив громадський порядок, а саме спокій, звичайний уклад життя потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , а також завдав потерпілим фізичної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_10 інкримінуються умисні протиправні дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 296 КК України, не визнав, заперечив наявність в його діях хуліганства. Навпаки вказав, що його дії були спрямовані на припинення хуліганський дій з боку групи молодих осіб. Показав, що 08.04.2021, прийшов з роботи до себе додому, що за адресою: АДРЕСА_1 . Близько 17 год. почув шум на за дверима квартири на сходинковому майданчику. Виглянувши через вічко дверей, побачив на коридорі групу молодих осіб. Через 10 хвилин знову почув шум на коридорі, хтось стукав ногами по металевим перетинкам перил. Знову виглянув у вічко дверей та побачив на коридорі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Вказаних осіб він знав в обличчя, оскільки вони приходили до ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які живуть в цьому ж під`їзді. Кілька хвилин спостерігав за молодими людьми та бачив як хтось із присутніх передавав цигарку ОСОБА_19 , було видно дим від цигарок. Далі він вийшов на коридор, запитав чому вони тут влаштували «курилку» та наказав присутнім розійтись. Після його слів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 встали та пішли сходами до низу. ОСОБА_22 , обпершись на перило, продовжував стояти та не відреагував на вимогу покинути сходинковий майданчик. Тому він піднявся вверх по сходам до ОСОБА_8 , схватив його за комір та один раз шарпонув за одяг, після чого останній пішов до низу. Стверджує, що ударів ОСОБА_23 не наносив. В цей час ОСОБА_24 та ОСОБА_25 перебували біля ліфту. Підійшовши до них запитав чому вони продовжують перебувати у під`їзді. Після його слів ОСОБА_25 пішов до низу сходами, а ОСОБА_24 продовжував мовчки стояти обличчям до дверей ліфту та жодним чином не реагував. Він підійшов ближче до ОСОБА_26 та хотів рукою взяти його за плече, щоб змусити покинути під`їзд, однак останній відбив його руку своєю рукою та відступив на крок назад. Далі він наказав ОСОБА_27 забиратись та підійшов поближче, щоб змусити піти з під`їзду. В цей час ОСОБА_24 зі своєї сумочки дістав електрошокер та один раз вдарив його шокером в область грудей. Після цього ОСОБА_24 намагався ще раз його вдарити шокером, однак він вибив шокер з рук ОСОБА_28 . Шокер впав на землю, крім того, в нього з ноги злетів тапок. Далі він нагнувся, щоб взутися, а ОСОБА_24 в цей час почав наносити йому удари руками. Прикриваючись своїми руками від ударів ОСОБА_26 , відчув удар в палець, що спричинив різкий біль. Після цього, він схопив ОСОБА_26 та повалив на землю, притис його ногами та однією рукою до землі. Приблизно 5 хвилин тримав ОСОБА_26 , який намагався його вдарити. Стверджує, що не намагався нанести тілесні ушкодження чи вдарити ОСОБА_29 . Після цього він відпустив його та звелів забиратись геть, а сам пішов додому. Вдома відчув як німіє палець, тому помістив його під холодну воду, а в подальшому пішов до лікарні.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його винуватість повністю доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так потерпілий ОСОБА_8 , будучи допитаним безпосередньо в судовому засіданні, за участі законного представника ОСОБА_9 повідомив суду, що весною 2021 року, точної дати не пам`ятає, разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_30 , його братом ОСОБА_31 та ОСОБА_17 гуляли по місту. Після обіду, вони прийшли за адресою: АДРЕСА_2 , до квартири ОСОБА_17 , оскільки останній хотів їсти. ОСОБА_17 пішов до себе додому. На дворі йшов дощ та було холодно, тому вони залишились в під`їзді та піднялись на 5 поверх, щоб нікому не заважати. Вони перебували на коридорі загального користування між 5 та 6 поверхами у вказаному під`їзді, сиділи на сходах, спілкувались між собою, ніхто не курив. Близько 17 год. з квартири на 5 поверсі вийшов раніше не знайомий йому чоловік, який почав кричати, запитував чому вони тут зібралися та вимагав, щоб вони розійшлись. При цьому, вказав на ОСОБА_10 . Вони сказали, що зараз підуть, однак ОСОБА_10 підійшов до нього та наніс йому один удар кулаком лівої руки по правій стороні щелепи. Від удару відчув сильний біль, однак втримався на ногах. В цей час, ОСОБА_20 та ОСОБА_18 почали спускатись до низу, а ОСОБА_24 та ОСОБА_25 побігли сходами на 6-ий поверх, а ОСОБА_10 погнався за ними. Після цього, він сходами спустився до низу та вийшов з під`їзду. Він разом з ОСОБА_20 стояли біля під`їзду, через деякий час вийшов ОСОБА_24 , який повідомив, що ОСОБА_32 спричинив йому тілесні ушкодження. У ОСОБА_26 була розбита губа. Згодом з під`їзду вийшли ОСОБА_17 та ОСОБА_33 . Далі ОСОБА_24 побачив свого знайомого, з телефону якого вони викликали поліцію. Через деякий час ОСОБА_10 вийшов з під`їзду та пішов у невідомому напрямку.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи допитаним безпосередньо в судовому засіданні, за участі законного представника ОСОБА_7 повідомив суду, що 08 квітня 2021 року разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_34 , його братом ОСОБА_31 та ОСОБА_17 гуляли по місту. Після обіду, вони прийшли за адресою: АДРЕСА_2 , до квартири ОСОБА_17 , оскільки останній хотів їсти. ОСОБА_17 пішов до себе додому. На дворі йшов дощ, було холодно, тому вони залишились в під`їзді та піднялись на 5 поверх, щоб нікому не заважати. Вони перебували на коридорі загального користування між 5 та 6 поверхами у вказаному під`їзді, чекали на ОСОБА_17 , сиділи на сходах, спілкувались між собою, ніхто не курив. Близько 17 год. з квартири на 5 поверсі вийшов не знайомий йому чоловік, який почав кричати, запитував чому вони тут зібралися та вимагав, щоб вони розійшлись. При цьому, вказав на ОСОБА_10 . Вони сказали, що зараз підуть. ОСОБА_18 відразу побіг до низу. Відразу після вимоги розійтись, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_14 та вдарив його кулаком лівої руки в праву частину щелепи. Після цього ОСОБА_22 та ОСОБА_20 побігли донизу, а він разом з ОСОБА_31 побігли до верху на 6-ий поверх та викликав ліфт. За ними побіг ОСОБА_10 , який наздогнав його біля ліфту, підбіг та намагався завдати йому удар кулаком. Він ухилився, удар ОСОБА_10 прийшовся в стіну. В цей час ОСОБА_25 побіг сходами донизу покликати на допомогу. Він стояв біля ліфту, позаду нього була стіна, а ОСОБА_10 почав розмахувати руками, намагаючись його вдарити. Він дістав електрошокер та наніс ОСОБА_10 удар електрошокером по тулубу, при цьому вказав, що шокер служить для відлякування собак, ефективності у нанесенні удару струмом він фактично не має. Приблизно 3 ударами із числа ударів, якими ОСОБА_10 намагався завдати йому тілесних ушкоджень, останній поцілив в голову та обличчя, а саме верхню та нижню губу. Від ударів він втримався на ногах. Потім ОСОБА_10 , взявши руками його за тулуб, різким рухом повалив на землю та опинився верхи на ньому. Після цього, ОСОБА_10 намагався вдарити його, однак він стримував його руки своїми руками. За деякий час він почув знизу кроки ніби хтось біжить. Почувши, що хтось наближається, ОСОБА_10 відпустив його та пішов по сходах донизу. Тоді він відразу на ліфті спустився до низу та вийшов з під`їзду. На вулиці зустрівся зі своїми друзями, з якими перебував у під`їзді та розповів про те, що трапилось. Потім він зустрів свого знайомого, з телефону якого вони викликали поліцію. Через деякий час ОСОБА_10 вийшов з під`їзду та пішов у невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_25 , будучи допитаним безпосередньо в судовому засіданні, за участі законного представника ОСОБА_9 , показав, що 08 квітня 2021 року разом з його братом ОСОБА_34 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_30 та ОСОБА_17 гуляли по місту. Близько 17 год. вони прийшли за адресою: АДРЕСА_2 , до квартири ОСОБА_17 , оскільки останній хотів їсти. ОСОБА_17 пішов до себе додому. Вони залишились в під`їзді та піднялись на 5 поверх, щоб нікому не заважати. Вони перебували на коридорі загального користування між 5 та 6 поверхами у вказаному під`їзді, сиділи на сходах, спілкувались між собою, ніхто не курив. Через деякий час з квартири на 5 поверсі вийшов не знайомий йому чоловік, який почав кричати, запитував чому вони тут зібралися та вимагав, щоб вони розійшлись. При цьому, вказав на ОСОБА_10 . Вони сказали, що зараз підуть. Відразу після цього ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_14 та вдарив його кулаком лівої руки в праву частину щелепи. Після цього ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 почали спускатися по сходах до низу. В цей час, ОСОБА_35 побіг наверх, на 6-ий, а він направився слідом за ним, ОСОБА_10 також побіг за ними. ОСОБА_24 підбіг до ліфту, що на 6-му поверсі та натис кнопку виклику ліфту, в цей час до нього підбіг ОСОБА_10 . Він стояв ближче до сходів, тому ОСОБА_10 оминув його. Підбігши до ОСОБА_26 , ОСОБА_10 наніс йому удар по обличчю. Тоді він відразу побіг до низу, для того, щоб покликати на допомогу. Спустившись до низу, зустрів ОСОБА_17 , якому повідомив про події. Після цього вони разом сходами піднялися наверх, де вже нікого не було. Далі вони спустилися до низу та на вулиці біля під`їзду зустріли ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_20 . ОСОБА_24 повідомив, що на ОСОБА_10 спричинив йому тілесні ушкодження. В подальшому ОСОБА_24 зустрів свого знайомого, з телефону якого вони викликали поліцію. Через деякий час ОСОБА_10 вийшов з під`їзду та пішов у невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_21 , будучи допитаним безпосередньо в судовому засіданні, за участі законного представника ОСОБА_36 , показав, що весною 2021 року, точної дати не пам`ятає, разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_30 , ОСОБА_34 , його братом ОСОБА_31 та ОСОБА_17 гуляли по місту. Після обіду, вони прийшли за адресою: АДРЕСА_2 , до квартири ОСОБА_17 , оскільки останній хотів їсти. ОСОБА_17 пішов до себе додому. Вони залишились в під`їзді та піднялись на 5 поверх, щоб нікому не заважати. Вони перебували на коридорі загального користування між 5 та 6 поверхами у вказаному під`їзді, сиділи на сходах, спілкувались між собою, ніхто не курив. Через деякий час з квартири на 5 поверсі вийшов ОСОБА_10 , якого він знав раніше, оскільки також проживає у цьому під`їзді на 3-му поверсі. ОСОБА_10 зробив зауваження та попросив, щоб вони пішли. Відразу після цього він спустився на 3-ий поверх до себе додому і більше нічого не бачив.

Показання вказаних потерпілих та свідків є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставин кримінального правопорушення, які були до, на момент та після їхнього вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що останні оговорюють обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються між собою та відповідають і іншим доказам у справі.

Сторона обвинувачення відмовилася від допиту інших свідків, інші учасники не наполягали на їхньому допиті.

Крім того, судом безпосередньо досліджено надані стороною обвинувачення докази, зокрема:

- з повідомлення, вбачається, що 08.04.2021 року о 17 год. 35 хв. на лінію 102 надійшло повідомлення, що в АДРЕСА_2 , у першому під`їзді невідомою особою було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.к.п. 10);

- відповідно до заяви ОСОБА_7 від 08.04.2021 року, вбачається, що остання просила встановити та притягнути до відповідальності особу, яка в АДРЕСА_3 , нанесла тілесні ушкодження її сину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п. 11);

- відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 29 червня 2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 , в присутності понятих ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , вказав, що на фотознімку № 3, впізнає чоловіка, який 08.04.2021 приблизно о 17:30 год. вийшов з однієї із квартир 1-го під`їзду 5 поверху будинку за адресою : АДРЕСА_2 , наніс ОСОБА_23 один удар кулаком руки по обличчю, а далі побіг слідом за ним, та на якого він біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вказав як на особу, що спричинила йому тілесні ушкодження. Згідно довідки до протоколу на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.к.п. 29-31);

- з дослідженого судом протоколу проведення слідчого експерименту від 29 червня 2021 року, за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , та його законного представника - ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_6 детально відтворює дії, обстановку та обставин події, яка мала місце 08 квітня 2021 року та показує, при яких обставинах обвинуваченим ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження. До протоколу додано фототаблицю (а.к.п. 32-36);

- відповідно до заяви ОСОБА_9 від 30.06.2021 року, вбачається, що остання просила притягнути до відповідальності невідомого чоловіка, який 08.04.2021 приблизно о 17:30 год., перебуваючи на коридорі загального користування 1 під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_2 , наніс удар по обличчю її сину ОСОБА_8 (перед спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ) (а.к.п. 37);

- відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 30 червня 2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 , в присутності понятих ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , вказав, що на фотознімку № 1, впізнає чоловіка, який 08.04.2021 приблизно о 17:30 год. вийшов з однієї із квартир 1-го під`їзду 5 поверху будинку за адресою : АДРЕСА_2 , наніс йому один удар кулаком руки по обличчю, а далі побіг слідом за ОСОБА_40 , та на якого ОСОБА_41 біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вказав як на особу, що спричинила йому тілесні ушкодження. Згідно довідки до протоколу на фотознімку № 1 зображений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.к.п. 46-48);

- з дослідженого судом протоколу проведення слідчого експерименту від 30 червня 2021 року, за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , та його законного представника - ОСОБА_9 , вбачається, що ОСОБА_8 детально відтворює дії, обстановку та обставин події, яка мала місце 08 квітня 2021 року та показує, при яких обставинах обвинуваченим ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження. До протоколу додано фототаблицю (а.к.п. 49-53);

- відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 24 червня 2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_42 , в присутності понятих ОСОБА_43 та ОСОБА_39 , вказала, що на фотознімку № 4, впізнає чоловіка, який 08.04.2021 приблизно о 17:30 год. вийшов з однієї із квартир 1-го під`їзду 5 поверху будинку за адресою : АДРЕСА_2 , наніс ОСОБА_23 один удар кулаком руки по обличчю, а далі побіг слідом за ОСОБА_30 , та на якого ОСОБА_35 біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вказав як на особу, що спричинила йому тілесні ушкодження, за сукупністю рис обличчя, зокрема формою підборіддя, уст, носа. Згідно довідки до протоколу на фотознімку № 4 зображений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.к.п. 62-64);

- відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 28 червня 2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_25 , в присутності понятих ОСОБА_43 та ОСОБА_39 , вказав, що на фотознімку № 3, впізнає чоловіка, який 08.04.2021 приблизно о 17:30 год. вийшов з однієї із квартир 1-го під`їзду 5 поверху будинку за адресою : АДРЕСА_2 , наніс ОСОБА_23 один удар кулаком руки по обличчю, а далі побіг слідом за ОСОБА_30 , та на якого ОСОБА_41 біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вказав як на особу, що спричинила йому тілесні ушкодження. Згідно довідки до протоколу на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.к.п. 70-72);

- згідно висновку судово-медичного експерта №311 від 09.04.2021 року, при огляді н/л ОСОБА_6 в обласному бюро 09 квітня 2021 року виявлені такі тілесні ушкодження : садна на слизовій оболонці нижньої губи справа та на слизовій оболонці верхньої губи справа з переходом на її червону кайму, які виникли не менше як від однієї травматичної дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути рука, нога чи інші тупі предмети, диференційні ознаки якого в тілесних ушкодженнях не відобразилися, могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 08 квітня 2021 року і, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. № 6, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер тілесних ушкоджень не властиві для падіння на площину з висоти власного зросту (як з прискоренням, так і без нього). (а.к.п. 14-15);

Тому, висновок судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень є науково-обґрунтованими та піддавати його сумніву в суду підстав немає. Не наведені такі підстави і учасниками кримінального провадження. Такий висновок суд бере до уваги та оцінює в сукупності зі всіма доказами у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тому, висновок судово-медичної експертизи за № 319 від 14.04.2021 року про те, що обвинуваченому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості (а.с. 82-83) може бути предметом розгляду іншого кримінального провадження по факту спричинення йому умисних тілесних ушкоджень.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило.

Також, стороною захисту подано клопотання про визнання досліджених в судовому засіданні доказів недопустимими у зв`язку з порушення порядку визначення дізнавача, котрий здійснював досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Щодо заявленого клопотання слід зазначити наступне.

Дізнавач - службова особа підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, органу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків; (п. 4-1 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Зі змісту положень п. 1 ч. 2 ст. 39-1 КПК України слідує, що визначати дізнавача, який здійснюватиме дізнання, належить до компетенції керівника органу дізнання.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 04 жовтня 2021 року у справі № 724/86/20 сформулювала правовий висновок про те, що за приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК України рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови. Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою.

При цьому судом встановлено, що старший дізнавач сектору дізнання Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_44 , який здійснював досудове розслідування, був визначений як дізнавач у цьому кримінальному провадженні на підставі доручення начальника сектору дізнання Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_45 від 09 квітня 2021 року.

Вказане вище рішення керівника органу досудового розслідування у формі доручення наділяє дізнавача повноваженнями здійснювати досудове розслідування. У цьому конкретному провадженні встановлено, що зміст зазначеного доручення відповідає визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови, не дотримана лише вимога щодо назви. Зокрема, у дорученні зазначено посаду керівника органу досудового розслідування, час і місце складання документа, підстави для його складання (статті 39-1, 214 КПК) та суть прийнятого рішення. Таким чином, невідповідність самої лише назви документа не змінила його суті. Зазначення неправильної назви документа суперечить вимогам КПК, проте в даному випадку таке порушення не є істотним та не свідчить, що дізнавач здійснював досудове розслідування без відповідних повноважень. До того ж, дізнавач ОСОБА_44 був єдиним дізнавачем у провадженні, якого керівник органу досудового розслідування визначив після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. З урахуванням наведеного, у цьому конкретному випадку рішення керівника органу досудового розслідування, складене у формі доручення, а не постанови, наділяло дізнавача повноваженнями на проведення досудового розслідування, що не суперечить висновкам, які містяться у зазначеній вище постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 жовтня 2021 року, а також у постановах від 22 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15 та від 14 лютого 2022 року у справі № 477/426/17.

Аналогічний висновок ВС зробив і у постанові від 24.01.2023 (справа № 663/3293/20).

Всі докази, досліджені безпосередньо судом, в даному кримінальному провадженні є належними та допустимими доказами, оскільки були отримані в порядку, передбаченому КПК України і у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у даному вироку, так як є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для обвинуваченого грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій обвинуваченого, а також поведінки потерпілих і стосунків, що склалися між ними.

Відповідно до фактичних обставин цієї справи, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, зокрема показань потерпілих, свідка, а також і самого обвинуваченого, суд приходить до висновку що обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку, поведінка обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена саме бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, а не особистою неприязню до потерпілих.

Зазначене дає підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_10 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 КК України.

Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_10 своїми умисними діями, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.

Сукупність досліджених доказів дала суду можливість поза розумним сумнівом спростовувати версію сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Разом з тим, суд критично оцінює показання обвинуваченого в частині відсутності хуліганства, вважає їх неспроможними, даними з метою уникнення відповідальності за вчинене, розцінює їх як спосіб захисту, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими документами, а також показаннями потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , показанням свідка ОСОБА_46 , які є послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, не суперечать іншим доказам, наявним у матеріалах провадження й дослідженим в судовому засіданні. Така стратегія захисту, на думку суду, є нічим іншим, як способом уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності.

Твердження ОСОБА_10 про те, що ним були вчинені дії фактично через поведінку самих потерпілих суд оцінює критично, оскільки конкретні обставини справи не дають підстав прийти до такого висновку, так як будь-яких підтверджуючих даних про це матеріали справи не містять.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , відсутні.

До обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Обвинувачений ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив кримінальне правопорушення, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст. 50 КК України, обираючи вид і розмір покарання, передбачений санкціями закону, за яким визнав ОСОБА_10 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді арешту.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді штрафу чи виправних робіт, суд не вбачає, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має офіційного джерела доходів.

Цивільні позови не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання рахувати із моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1