Справа № 161/2288/23
Провадження № 1-кс/161/796/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 14 лютого 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Луцького району, Волинської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

про те, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

Клопотання та матеріали, які обгрунтовують клопотання, захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 отримали 12.02.2023 року, про що свідчать їх підписи в клопотанні.

В клопотанні зазначено, що 11 лютого 2023 року, в період часу з 15 години 00 хвилин по 15 годину 32 хвилини, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні під`їзду №4, будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2738-IX від 16.11.2022, з корисливих мотивів, шляхом підбору ключів до вхідних дверей, проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , звідки таємно викрав грошові кошти, а саме: 7020 польських злотих, що згідно офіційного курсу НБУ станом на момент вчинення злочину становить 58 336 гривень, та 5000 гривень, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на загальну суму 63 336 гривень 20 копійок.

За вказаним фактом 12 лютого 2023 року слідчим відділом Луцького РУП ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000475 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

12 лютого 2023 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 11 лютого 2023 року; протокол допиту потерпілої від 12 лютого 2023 року; протоколом огляду предмету від 12 лютого 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12 лютого 2023 року; протокол затримання особи підозрюваної у вчинені злочину від 12 лютого 2023 року; та іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, у їх сукупності.

В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків, оскільки встановлено ряд ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та в разі визнання його винуватим у вчиненні даного злочину, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому з метою уникнення відповідальності ОСОБА_6 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

В обґрунтування ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що в разі незастосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній матимете можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у провадженні, схиляючи їх давати неправдиві показання чи відмовитись їх надавати органу досудового розслідування та суду шляхом вмовляння, підкупу чи погрози, оскільки одним із вагомих доказів його причетності є показання останніх.

В обґрунтування ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що ОСОБА_6 зловживає алкогольними напоями, ніде не працює та не має офіційних джерел доходу, підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, що свідчить про високу суспільну небезпеку останнього, а також те, що підозрюваний у разі незастосування саме виключного запобіжного заходу зможе і надалі продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Підстав та доцільності в застосуванні відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, немає, оскільки інші заходи не забезпечать запобіганню заявленим ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, та належної процесуальної поведінки останнього під час проведення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні, а саме: запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований відносно підозрюваного, так як останній не заслуговує на довіру та не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки; особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, так як відсутня особа, яка б могла за неї поручитись. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований до підозрюваного, так як вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та належну поведінку підозрюваного. Так, 20.12.2022 року відносно ОСОБА_6 , працівниками сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Турійськ) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, було складено адміністративні матеріали з приводу вчинення ним домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, враховуючи те, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний має намір та можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, та з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виникла необхідність у застосуванні щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просила відмовити в задоволенні клопотання про тримання під вартою, та обрати запобіжний захід відносно його підзахисного у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби.

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, надані стороною захисту докази, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Луцького РУП ГУНП у Волинській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000475 від 12 лютого 2023 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

12 лютого 2023 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає підстав. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання. Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, враховуючи докази надані стороною обвинувачення, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час строком на два місяці, тобто з 14 лютого 2023 року до 14 квітня 2023 року включно, заборонивши останньому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою; не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст 176-179, 181, 184,193,194 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, заборонивши останньому залишати житло в період часу з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто з 14.02.2023 року до 14.04.2023 року включно, окрім часу оголошення на території міста Луцька повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою;

2)не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

4)здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

У відповідності до вимог, передбачених п. 2 ч. 3 ст 202 КПК України, негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти та зобов`язати останнього невідкладно прибути до місця свого проживання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання - АДРЕСА_1 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить два місяці по 14.04.2023 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 15 лютого 2023 року о 09-15 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1