судді Євгена Татуйка у справі № 278/2621/18
Не можу погодитись із думкою суддів щодо відсутності в діях обвинувачених такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину в складі організованої групи.
Ґрунтуючи власний висновок, судді посилались на рішення ВС від 31 травня 2018 року у справі № 263/4688/15. Останнє рішення, відповідно, віддзеркалює рішення ВСУ від 19 лютого 2015 року у справі № 5-38кс14.
Вважаю, що дії обвинувачених у справі, де постановляється вирок, відповідають ознакам організованої групи.
Положеннями ч. 3 ст. 28 КК України передбачено наступне. Кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.
У ході розгляду справи встановлено, що інкриміновані дії вчинялись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 або ОСОБА_4 , та Особою, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження у зв`язку з його розшуком. Два епізоди протиправних дій вчинялись ОСОБА_5 (коли був відсутній ОСОБА_1 ).
Окрім цього, судом, вважаю, встановлено попередню зорганізованість об`єднання. Даний висновок роблю на підставі досліджених доказів, які свідчать, що всі епізоди злочинної діяльності, починаючи з першого, вчинені ідентичним способом. Аналіз способу вчинення, розподіл ролей, свідчить про попередню зорганізованість в стійку групу з метою вчинення крадіжок. Більше того, протягом всього часу діяльності угруповання, не змінювалось коло його основних учасників, що вказує про попереднє розроблення плану з покладенням обов`язків на кожного, а не раптово виниклому бажанні вчинити крадіжку групою осіб. Група мала необхідні пристосування для зламу замків та інших елементів будівлі аби проникати всередину. Обвинувачені раніше судимі. Однак, тільки ОСОБА_6 за вчинення корисливих злочинів. Останнє свідчить не про наявність достатнього досвіду вчинення злочинів проти власності, який давав можливість вчиняти крадіжки без планування, а навпаки, підтверджує зроблений висновок з приводу наявності та узгодженості попередньо розробленого плану вчинення інкримінованих злочинів. Більше того, такий план був реалізований понад десять разів, що свідчить про його обмірковування та деталювання. Обрана місцевість проведення злочинної діяльності, як сільська, підшуковування не всіх магазинів, а лише тих, де відсутні сигналізація і штучне освітлення та присутні інші сприятливі фактори для вчинення крадіжок в темну пору доби, на моє переконання, свідчить про наявність, заздалегідь узгодженого і єдиного плану дій. У доповнення слід зазначити, що, так би мовити, провал плану відбувся саме на останньому епізоді, коли пильність злочинного угрупування була притуплена, в тому числі через успіх попередньо здійснюваної злочинної діяльності.
Встановлено судом і таку ознаку вчинення злочинів в складі організованої групи, як чіткий розподіл ролей між її учасниками. Так, ОСОБА_7 , її організатор та виконавець. Визначав, в тому числі з урахуванням думок учасників групи, місце вчинення злочинів. Давав вказівку де зупинити автомобіль біля об`єкту посягання. Проводив огляд на предмет відсутності сигналізації та наявність інших обставин сприятливих для вчинення крадіжок. Обирав спосіб проникнення та необхідні для цього інструменти. Особа, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, займався транспортуванням групи на місце вчинення злочинів, розвозив її учасників по домівках, транспортував викрадене майно. В більшості випадків, ОСОБА_8 спостерігав за навколишньою обстановкою під час вчинення крадіжок. В подальшому дану функцію став виконувати ОСОБА_6 . ОСОБА_7 і ОСОБА_9 проникали у середину приміщень. Зауважую, що ролі кожного учасника не змінювались між її учасниками, а чітко виконувались кожним, що свідчить, як про наявність чіткого розподілу ролей так і вказує на попередньо розроблений і узгоджений план та відсутність підмінювання обов`язків один одного.
Віддаленість місць проживання учасників до розташування об`єктів посягань, вважаю, також вказує на стійкість групи, чітке виконання розробленого плану та маскування здійснених злочинів. Населені пункти, де здійснювались крадіжки, розташовані в межах від 20 до 100 км від м. Житомира. В останньому населеному пункті проживали всі учасники групи і в ньому органами досудового слідства не встановлено жодного епізоду злочинної діяльності. Подолати зазначені відстані для здійснення крадіжок вимагало підготовки автомобіля (виділення грошей на заправку, щонайменше), визначення шляху руху в темну пору доби аби не бути викритими працівниками патрульної поліції з викраденим майном тощо, яким легковий автомобіль був переповнений. Так, наприклад, до найвіддаленішого серед усіх відвіданих населених пунктів, с. Тернівка відстань складає більш як 100 км в один кінець. Подолання даної відстані автомобілем в якому перебували четверо осіб, на моє переконання, свідчить про стійкість групи, оскільки даному угрупуванню слід було провести тільки в транспортному засобі декілька годин для здійснення задуманої крадіжки.
Підсумовуючи наведене, вважаю, що всі визначені законом ознаки організованої групи наявні і доведені. Так, угрупування налічувало більш як три особи, які попередньо зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення злочинів проти власності. Були об`єднані єдиним планом та розподілом функцій кожного учасника. Обґрунтовуючи наявність такої ознаки угрупування, як стійкість, слід зазначити наступне. Всі учасники групи приймали участь в її діяльності із самого початку і до кінця, при цьому чітко виконуючи виключно певні ролі. Заміна одного учасника на іншого, в деяких епізодах, відбувалась шляхом заміни виконавця певної ролі, а не способом виконання функцій відсутнього учасника іншим присутнім членом. Останнє, знову ж таки, свідчить про чітке виконання розробленого та узгодженого плану, аби довести до кінця задумане і не перекладати на одного учасника надмірний тягар функцій, який може призвести до небажаних результатів, зокрема до викриття сторонніми особами. Заміна ОСОБА_8 на ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на ОСОБА_10 , яскравий тому приклад та підтвердження стійкості угрупування, оскільки навіть відсутність деяких членів не зупиняла здійснення протиправних діянь. Заміна виконавців функцій між першою парою відбулась через хворобу ОСОБА_8 , а не через небажання продовжувати брати участь в угрупуванні. Відсутність ОСОБА_7 у двох епізодах та виконання його функцій ОСОБА_10 , вважаю, тільки підкреслюють наявність ознаки стійкості групи коли за відсутності керівника, однак з дотриманням раніше розробленого плану, злочинна діяльність не припинялась. Аналіз дій кожного учасника, свідчить і про підшуковування співучасників, оскільки всі учасники, в процесі злочинної діяльності, не обмінювались ролями. Доведення до кінця всіх епізодів, за виключенням останнього, вважаю, свідчить про виконання покладених обов`язків кожним учасником та вказує на правильне підшуковування співучасників.
Більше того, як зазначав, наявність керівника, чітке виконання обов`язків кожним учасником на місці злочину, контроль за виконанням обов`язків кожного та дисципліна, реалізація задуманого злочинного плану в понад десяти епізодах злочинної діяльності, вважаю, містять ознаки стійкості групи.
Наявність вироку щодо ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України не спростовує зазначені висновки, оскільки справа проти даної особи слухалась окремо.
Тим самим, на моє переконання, розглядувана справа містить розтлумачені ознаки організованої групи згадувані рішенням ВСУ від 19 лютого 2015 року у справі 5-38кс14 (продубльовано рішенням ВС від 31 травня 2018 року у справі 263/4688/15). У той же час, хоча і з не таким обґрунтуванням, однак з наведенням ознак організованої групи, ВС рішенням від 14 листопада 2018 року у справі № 484/1134/16 (номер рішення в реєстрі 77968934) погодився з наявністю в діях осіб організованої групи.
Суддя Євген Татуйко