Справа № 366/2032/22
Провадження № 1-кп/366/91/23
У Х В А Л А

14.03.2023 смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду смт. Іванків у кримінальному провадженні № 0000310 від 21.06.2022 року, яке надійшло від Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився і проживає по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

клопотання прокурора про зупинення судового провадження у порядку ч.1 ст. 335 КПК України

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Іванківського районного суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про зупинення судового провадження у порядку ч.1 ст. 335 КПК України, оскільки обвинувачений є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та на даний момент перебуває на військовій службі.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення цього клопотання.

Захисник обвинуваченого зазначила, що у справі обсяг доказів, зібраних на досудовому слідстві є незначним, і може бути досліджено у одному судовому засіданні, свідків фактично за реєстром лише четверо (явку яких, за наполягання на їх допиті, має забезпечити прокурор). Тому, після виконання цих дій та допиту обвинуваченого суд зможе ухвалити вирок.

Суд, вислухавши думку учасників справи, вивчивши надані прокурором документи, приходить до такого висновку.

Ч.1 ст. 335 КПК України передбачає обов`язок суду зупинити провадження якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Серед завдань кримінального провадження, які окреслені в ст. 2 КПК, визначено забезпечення швидкого… судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини неодноразово повторював значення гарантій розумного строку щодо кримінального провадження, згідно з якими: обвинувачений, якщо не скоював карного діяння, повинен мати можливість виправдати себе без зволікань, тоді як обвинувачений, вина якого доведена, не повинен піддаватися додатковому покаранню у формі надмірних зволікань з розглядом його справи, що може мати негативні наслідки для його інших прав, гарантованих Конвенцією. Зокрема, обвинувачений у кримінальній справі повинен мати право розраховувати на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю, і що положення ст. 6 Конвенції покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинуваченої особи в стані невизначеності щодо своєї долі (п. 18 рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»/Wemhoff v. Federal Republic of Germany від 27.06.1968 р., заява № 2122/64; п. 5 рішення у справі «Стогмюллер проти Австрії»/ Stogmuller v. Austria від 10.11.1969 р., заява № 1602/62; п. 58 рішення у справі «H. проти Франції»/H. v. France від 24.10.1989 р., заява № 10073/82; п. 71 рішення у справі «Іванов проти України» від 07.12.2006 р., заява № 15007/02).

Поруч із цим, ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України (далі КК) передбачає можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, перебіг яких зупиняється в разі ухилення особи від суду (ч. 2 ст. 49 КК), але не зупиняється в разі її захворювання на тяжку хворобу чи призову на військову службу у зв`язку з мобілізацією.

Таким чином, ідея законодавця, закладена в основу кримінального процесуального закону, полягає в створенні таких умов, за яких би, незважаючи на закріплення в ст. 335 КПК можливості зупинення судового провадження, вказане не призводило, з одного боку, до тривалого перебування обвинуваченого в стані невизначеності щодо своєї долі, а з іншого, до безкарності неможливості покарання особи у випадку доведення її винуватості у вчиненні злочину після спливу строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Підстави для зупинення судового провадження, які передбачає ч. 1 ст. 335 КПК, безпосередньо пов`язані з неможливістю забезпечити присутність обвинуваченого в судовому засіданні під час судового провадження.

Отже, ключовим при вирішенні питання зупинення судового провадження є не сама по собі відповідність фактичної ситуації одній з обставин, закріпленій у ч. 1 ст. 335 КПК, а й те, що її існування призводить до об`єктивної неможливості обвинуваченого брати участь у судовому провадженні, що унеможливлює здійснення розгляду справи.

У справі , яка розглядається, суду не надано доказів неможливості брати участь у судових засіданнях у справі, оскільки у призначені судові засідання обвинувачений з`являється і бажає якнайшвидшого завершення розгляду справи. Саме тому і заперечує проти зупинення судового провадження.

Враховуючи викладене вище, суд погоджується із думкою захисту про те, що зупинення провадження у цьому випадку спричинить тривале перебування обвинуваченого у стані невизначеності, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 335,376 ?КПК України, суд

Постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1