Дата документу 23.03.2023
Справа № 330/2760/21
Провадження № 1-і/334/9/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000304 від 26.08.2021 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

встановив:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя 17.03.2023 року надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ч.1 ст.115 КК України про продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

18 листопада 2021 року до Якимівського районного суду Запорізької області Якимівським відділом Мелітопольської окружної прокуратури направлений обвинувальний акт (з додатками) у кримінальному провадженні №0000304 від 26 серпня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 , 26 серпня 2021 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою продовження сварки з ОСОБА_6 , яка виникла між ними в ніч з 25 на 26 серпня 2021 року з приводу того, що ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння без дозволу ОСОБА_5 перебував у будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_6 та в якому ОСОБА_5 тимчасово мешкав, прийшов у приміщення зазначеного будинку, де під час сварки, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , наніс ОСОБА_6 декілька ударів рукою в обличчя, чим спричинив крововиливи у м`які тканини, синці та садна на голові, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_7 наніс ОСОБА_6 7 ударів ножем в передню поверхню грудної клітки та 1 удар ножем по лівій кисті, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 три непроникаючі сліпі колото-різані поранення грудної клітки без ушкодження внутрішніх органів та різану рану лівої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також чотири сліпі колото-різані поранення грудної клітки з локалізацією шкірних ран на передній поверхні грудної клітки, в проекції 3-го ребра, справа від серединної лінії, на передній поверхні грудної клітки справа, в проекції 5-го ребра по навкологрудинній лінії, на передній поверхні грудної клітки зліва, в проекції мечоподібного відростка грудини, на рівні 7-го ребра, на передній поверхні грудної клітки зліва, в проекції 2-го ребра по передній пахвовій лінії, проникаючі в плевральні та черевну порожнини, з ушкодженням за ходом ранових каналів правої та лівої легені, серцевої сорочки, легеневої артерій, аорти, діафрагми, печінки та нижньої порожнистої вени, які за ознакою небезпеки для життя кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, ускладнилися розвитком гострої крововтрати та призвели до настання 26 серпня 2021 року смерті потерпілого ОСОБА_6 на місці вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25.01.2023 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжено до 25.03.2023 року.

Розпорядженням Верховного Суду №49/0/9-22 від 14 вересня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» визначена підсудність судових справ, які розглядались Якимівським районним судом Запорізької області, за Ленінським районним судом міста Запоріжжя.

На даний час у провадженні Ленінського районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження №0000304 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.115 КК України.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою закінчується 25.03.2023 року, але на даний час не закінчено судовий розгляд кримінального провадження, не допитані свідки обвинувачення, не досліджені матеріали досудового розслідування, не оглянуті речові докази і застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з його триманням під вартою, або взагалі незастосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу може унеможливити судовий розгляд.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Окрім цього, на даний час наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не змінилися з часу застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку його дії, що є підставою для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Зокрема, відсутність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків (неодружений, неповнолітніх дітей або батьків похилого віку на утриманні не має, не працевлаштований, власності не має), відсутність місця реєстрації (будинок АДРЕСА_2 , де зареєстрований обвинувачений, повністю зруйнований) та місця проживання (проживав у будинку, належному потерпілому ОСОБА_6 , з дозволу останнього), дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , знаходячись на волі, буде переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, тобто вчиняти дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 дій, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 був раніше неодноразово судимий.

Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , з якими особисто знайомий, підтримував досить товариські стосунки.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав. Пояснив, що Якимівським районним судом Запорізької області було розпочато розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , на момент початку війни кримінальне провадження перебувало на стадії допиту свідків, письмові докази не досліджувалися. Територія Мелітопольського району була окупована у перші дні війни, тому матеріали кримінального провадження наразі перебувають на тимчасово окупованій території Запорізької області. Процес відновлення втраченого кримінального провадження потребує значного часу, оскільки під час досудового розслідування проводилися різноманітні експертизи та інші слідчі дії. Відновлення вказаних процесуальних документів потребує значного часу, особливо в умовах продовження воєнного стану. При цьому, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який був вчинений у стані алкогольного сп`яніння. У обвинуваченого немає стійких соціальних зв`язків, немає житла, житловий будинок який належить йому на праві власності фізично не існує. ОСОБА_5 не працює, в нього відсутнє офіційне джерело доходу, раніше він був засуджений за вчинення корисливих злочинів. Крім того, місцем постійного проживання обвинуваченого було смт Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, яке наразі є тимчасово окупованою територією, тому є ризик що він може повернутися до смт Якимівка.

ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечував.

Захисник ОСОБА_4 проти клопотання заперечувала. Вважає, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосованим. Слід врахувати, що обвинувачений досить тривалий час перебуває під вартою, проте наразі прокурором нічого не зроблено для відновлення втраченого кримінального провадження. Просить застосувати до обвинуваченого домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 . Вказане житло належить ОСОБА_11 , який не заперечує щодо проживання у ньому обвинуваченого. Також, свідки, про яких зазначені прокурором, перебувають на тимчасово окупованій території, тому обвинувачений не може сдіснити на них жодний вплив. Вказування на попередні судимості є некоректним, оскільки вони погашені у встановленому судом порядку. Крім того, суд би міг визначити розмір застави, оскільки раніше обвинувачений працював.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_5 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до особливо тяжких злочинів та за вчинення яких КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, що само по собі містить ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою ухилення від відбуття такого суворого покарання у випадку, якщо воно буде призначено. Також, слід врахувати, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений не має постійного місця роботи, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 дій, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурором у тому числі обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 був раніше неодноразово судимий. Проте, вказані судимості погашені у передбаченому законом порядку, тому в силу положень ст. 89 КПК України ОСОБА_5 є таким, що не судимий.

Застосування запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою (особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт), передбачає знаходження обвинуваченого за місцем проживання, а також його, вільне пересування, спілкування обвинуваченого з іншими особами, у тому числі і зі свідками, і тому не дасть змогу запобігти виникненню ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст.177 КПК України.

Судом розглядалася можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, проте обвинувачений немає власного житла (воно повністю зруйноване та фізично не існує), останнє фактичне місце проживання обвинуваченого є будинок потерпілого, який наразі крім того перебуває на тимчасово окуповані території. Щодо інформації про можливість проживання обвинуваченого у друга, ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_3 , суд ставиться критично. Суду не відомо чи взагалі існує така особа, чи має він вказане житло (на праві власності чи на праві оренди), чи надавав він згоду на проживання у його квартирі обвинуваченому.

Враховуючи викладене, судом не встановлено житло, у якому міг би мешкати обвинувачений, тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відсутність у ОСОБА_5 майна та доходу, відсутність відповідних клопотань сторонніх осіб виключають застосування запобіжного заходу у вигляді застави. Окрім цього, відповідно п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також, злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи дане питання, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування та продовження такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, знаходження м. Запоріжжя у безпосередній близькості до зони ведення активних бойових дій, існує висока імовірність переховування обвинуваченого від суду шляхом виїзду на тимчасово окуповані території України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даних фактичних обставинах не буде ефективним та не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання наявних ризиків та виконання обвинуваченими покладених процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. 331 КПК України,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - по 20 травня 2023 року включно.

Проголошення повного тексту ухвали 24.03.2023 року 14 год. 00 хв.

Ухала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1