ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження №0000022 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, громадянина України, українця, судимого 03.02.2021 Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

14.01.2022 у вечірню пору доби, ОСОБА_4 , знаходячись в с. Острівок, Володимир Волинського району, Волинської області, керуючись корисливим мотивом та метою протиправного заволодіння чужим майном, шляхом неодноразового поштовху вхідних верей, проник у житловий будинок АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав 50 метрів електричного кабелю вартістю 2,67 грн. за один метр, загальною вартістю 133,50 грн., газову трубу довжиною 3 м., вартістю 56,67 грн. за один метр, загальною вартістю 170,01 грн., газову горілку марки УГОП 16 зДДТ вартістю 983,33, 4 розетки однокнопочні без заземлення вартістю 18,33 грн. кожна, загальною вартістю 73,32 грн., 5 вимикачів накладних одноконтакних вартістю 23,33 грн. кожен, загальною вартістю 116,65, 2 шт. пічних чавунних дверцят вартістю 216,67 грн., кожна, загальною вартістю 433,34 грн., 2 пічних чавунний колосмиків вартістю 216 грн., загальною вартістю 433,34 грн., 1 шт. пічних чавунних дверцят вартістю 150 грн., 1 шт. пічних чавунних дверцята вартістю 350 грн., та один електричний патрон вартістю 43, 33 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 2886,25гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та обставини викладені у обвинувальному акті визнав повністю. Щиро кається у вчиненому злочині, просить суворо не карати.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його вина також підтверджується наступними перевіреними судом письмовими доказами:

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 28.01.2022 згідно з якого потерпіла ОСОБА_6 звернулась в поліцію з приводу викрадення речей з її будинку по АДРЕСА_2

а.к.п. 8;

протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 15.01.2022

а.к.п. 22-33;

протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 16.01.2022 відповідно до якого, ОСОБА_4 під час даної слідчої дії підтвердив, що 14.01.2022 з будинку по АДРЕСА_2 викрав речі

а.к.п. 35-39;

висновком товарознавчої експертизи від 17.02.2022, який підтверджує, що загальна вартість викраденого майна становить 2886,25 грн

а.к.п. 70-72;

протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 18.03.2022 відповідно до якого, ОСОБА_4 під час даної слідчої дії підтвердив, що 14.01.2022 з будинку по АДРЕСА_2 викрав речі

а.к.п. 90-99;

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у житло є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, котрі обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, котрий є тяжким злочином, сукупність помякшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Також суд бере до уваги особу обвинуваченого, котрий раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена, в період іспитового строку знову вчинив умисний злочин, що підтверджує відсутність позитивних змін в його особистості й неготовність, небажання до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, стійку направленість на вчинення злочинів, підвищену суспільну небезпеку, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства та призначає покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду, таке покарання буде необхідним, достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів та відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання і вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Відповідно до cт. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Зі змісту висновку судово-психіатричної експертизи № 27 від 09.02.2022 встановлено, що на час інкримінованих протиправних дій ОСОБА_4 виявляв ознаки легкої розумової відсталості (помірна дебільність) з поведінковими розладами. Через наявний у нього психічний розлад ОСОБА_4 не був здатним повною мірою усвідомолювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (помірна дебільність) з поведінковими розладами. Через наявний у нього психічний розлад ОСОБА_4 не є здатним повною мірою усвідомолювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Таким чином, наявні у ОСОБА_4 на час скоєння злочину психічні розлади обмежували, але не позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (тобто підпадає під дію ст.20 КК України «обмежена осудність»), а тому він підлягає кримінальній відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного висновку судово-психіатричної експертизи № 27 від 09.02.2022, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 є обмежено осудним, оскільки на час вчинення злочину через наявний у нього психічний розлад не був здатним повною мірою усвідомолювати свої дії та керувати ними, а також і на даний час через наявний у нього психічний розлад не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно з якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Приймаючи до уваги наведені обставини, суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_4 слід застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати стягнути із обвинуваченого.

Арешт майна скасувати.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 місяці.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.02.2021 і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 2 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України застосувати щодо ОСОБА_4 примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази: 6 предметів схожих на кріплення для електропроводки - знищити.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави 1 372,96 грн процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертівдля проведення товарознавчої експертизи.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.01.2022 - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1