ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/179/22 Справа № 707/212/21 Категорія: ч.1 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурорпрокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника цивільного позивача

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000024 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_12 та цивільного позивача ОСОБА_10 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 29.12.2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, ФОП, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов прокурора Черкаської окружної прокуратури до ОСОБА_7 задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 кошти в розмірі 11685 грн. 96 коп., які витрачено на лікування потерпілого ОСОБА_9 комунальним некомерційним підприємством «Третя Черкаська міська лікарня швидкої допомоги» Черкаської міської ради.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , директора ТОВ «Трек-ВВ» - залишено без розгляду.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 653,80 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 29.12.2021 ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 09 січня 2020 року близько 15 години 40 хвилин, керуючи автомобілем Hyundai ix35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 41 км. автомобільної дороги Н-16 сполучення «Золотоноша-Черкаси-Сміла- Умань» від м. Черкаси в напрямку до м. Сміла, проявив неуважність та порушив вимоги: п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Так він керуючи технічно справним автомобілем Hyundai ix35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, а тому, рухаючись по проїзній частині в лівій смузі руху на 41 км. автомобільної дороги Н-16 сполучення «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань» від м. Черкаси в напрямку до м. Сміла Черкаської області, неподалік автосалону «Черкаси-Авто», що по Смілянському шосе, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду в попутному напрямку у лівій смузі руху, в результаті якого автомобіль ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїхав за межі правого краю проїзної частини.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/203 від 23.03.2020 та висновку додаткової судово-медичної експертизи від 21.01.2021 № 02-01/1047 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми правого плечового суглобу з розривом сухожилка надостьового м`язу, травму грудної клітки з переломами ребр з двох сторін, забоєм легень, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; садно лоба, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля Hyundai ix35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , а саме вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 23.12.2020 № СЕ-19/124-20/15739-ІТ знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_9 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, для виконання яких ОСОБА_7 перешкод технічного характеру не мав.
Не погоджуючись з вироком місцевого суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу в якій просив вирок змінити, та звільнити ОСОБА_7 від призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. В решті вирок місцевого суду просив залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом не в достатній мірі враховано визнання вини ОСОБА_7 , позитивну характеристику, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, та в кримінальному провадженні відсутні обставини, що обтяжуються покарання. Вказує, що обвинувачений є ФОП, та його вид діяльності передбачає доставку транспортним засобом продуктів харчування до місць їх продажу, що є єдиним джерелом його доходів, а тому позбавленням права керувати транспортними засобами поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище.
Потерпілий ОСОБА_9 та цивільний позивач ОСОБА_10 подали заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 , в яких вказували на її необґрунтованість та просили залишити її без задоволення.
Не погоджуючись з вироком місцевого суду, цивільний позивач ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу в якій просила вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк три роки без застосування положень ст. 75 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Також просить задовольнити її цивільний позов, і стягнути з ОСОБА_7 на її користь 50 000 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та 150 000 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом, при призначенні покарання обвинуваченому не враховано позицію потерпілого, а також те, що обвинувачений не цікавився станом здоров`я потерпілого, не відшкодував завдані збитки. При цьому місцевим судом враховано характеристику обвинуваченого, яка була складена десять років тому. Вважає, що місцевим судом безпідставно враховано постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15, що потягло за собою необґрунтоване залишення без розгляду її цивільного позову.

Цивільний позивач ОСОБА_10 подала доповнення до своєї апеляційної скарги в якому також звертала увагу на те, що місцевим судом не дотримано висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 02.02.2021 (справа №519/41/20).

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,які підтримали подану захисником апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги цивільного позивача ОСОБА_10 просили відмовити; думку потерпілого ОСОБА_9 , представника цивільного позивача ОСОБА_10 ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу цивільного позивача та заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 ; думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 , та частково погодилася з апеляційною скаргою цивільного позивача ОСОБА_10 , вважає, що слід скасувати вирок суду в частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 та директора ТОВ «Трек ВВ», а провадження по справі в цій частині направити до районного суду на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_12 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга цивільного позивача ОСОБА_10 з доповненнями підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що ґрунтуються на їх дослідженні судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України є вірною. Оскільки учасники судового провадження не оспорюють доведеність винуватості, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , тому судом апеляційної інстанції вирок місцевого суду перевіряється лише в частині правильності призначеного ОСОБА_7 додаткового покарання, та в частині вирішення цивільних позовів.
Згідно з п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 № 18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про необхідність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки місцевим судом в достатній мірі враховано характеризуючі дані обвинуваченого, а також позицію потерпілого, який просив призначити обвинуваченому максимальний строк покарання.

Вказане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а не одну як зазначено у вироці місцевого суду.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 дійсно є батьком двох неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (т.2 а.с. 9,10), однак вказана обставина, на думку колегії суддів, не може слугувати підставою для звільнення ОСОБА_7 від додаткового покарання.
Колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на те, що робота обвинуваченого пов`язана з керуванням автомобілем, і позбавлення права керування транспортним засобом поставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки останній не позбавлений можливості використовувати найманих водіїв.

Апеляційні вимоги цивільного позивача ОСОБА_10 про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та безпідставне звільнення останнього відповідно до ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням - не підлягають розгляду апеляційним судом, оскільки відповідно до п.8 ч.1 ст. 393 КПК України цивільний позивач, його представник або законний представник мають право подати апеляційну скаргу лише у частині, що стосується вирішення цивільного позову.

Доводи цивільного позивача ОСОБА_10 в частині безпідставного залишення без розгляду її цивільного позову є слушними, виходячи з наступного.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, місцевий суд, залишаючи без розгляду цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та директора ТОВ «Трек-ВВ», послався на те, що останні не зверталися до страховика відповідача, та не отримували його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явили відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду.
Однак, згідно позиції, викладеної в постанові Великої Палата Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 552/6381/17), визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи ( постанови : Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц(пункт 50); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц(пункти 37, 54); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц(пункт 31.4)).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевим судом безпідставно в порушення вимог КПК України залишено без розгляду цивільний позов апелянта ОСОБА_10 , який з урахуванням вищевказаної позиції Великої Палати Верховного Суду, повинен був би розглянутий по суті.
Крім того, згідно позиції, викладеної в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 05.07.2022 (справа №589/4653/19), місцеві суди в даному випадку повинні залучати в якості належного співвідповідача страхову компанію, з якою на момент вчинення кримінального правопорушення було застраховано цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Колегія суддів вважає, що цивільні позови ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та директора ТОВ «Трек-ВВ» взаємопов`язані між собою, а тому вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 29.12.2021 необхідно скасувати в частині вирішення цивільних позовів: потерпілого ОСОБА_9 , цивільного позивача ОСОБА_10 , директора ТОВ «Трек-ВВ», а провадження в цій частині направити до цього ж суду на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, незважаючи на те, що ТОВ «Трек-ВВ» не подавало апеляційну скаргу, а апеляційна скарга ОСОБА_9 була повернута останньому ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18.08.2022.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_10 з доповненнями задовольнити частково, скасувавши вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 29.12.2021 в частині вирішення цивільних позовів: потерпілого ОСОБА_9 , цивільного позивача ОСОБА_10 , директора ТОВ «Трек-ВВ», і провадження в цій частині направити до цього ж суду на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 29.12.2021 необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_10 з доповненнями задовольнити частково.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині вирішення цивільних позовів: потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , директора ТОВ «Трек-ВВ», а провадження в цій частині направити до цього ж суду на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 29.12.2021 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді