Номер провадження: 11-кп/813/428/22
Справа № 500/1212/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2021 у кримінальному провадженні №0003391 внесеному до ЄРДР 06.11.2016 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Стара Некрасівка, Ізмаїльського району, Одеської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 308, ч. 1 ст. 309 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 308 КК України виправдано за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.
Звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003391 від 06.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у частині вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - закрито.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 1980,9 грн.
Речові докази у справі, на які накладено арешт згідно ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 17 листопада 2016 року - знищити.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню з підстав п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України.
Вважає, що вина ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 308 КК України доведена під час судового розгляду. Зазначає, що суд погодившись із кваліфікацією за ч. 1 ст. 309 КК України та звільнивши від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України не визнав винною обвинувачену у вчинені вказаного кримінального правопорушення.
Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винної у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 308, ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання в межах санкції статей.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 частково підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 та просив скасувати вирок суду першої інстанції лише в частині звільнення від кримінальної відповідальності, звільнивши обвинувачену ОСОБА_8 на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України. Окрім того просив судові витрати пов`язані з проведенням експертизи у сумі 1980,90 гривень віднести на рахунок держави.В іншій частині вирок суду першої інстанції просив залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав подану апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Висновки суду про виправдання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 308 КК України за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення та продоведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України не оскаржуються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України від кримінальної відповідальності, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг.

Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_10 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, суд першої інстанції правомірно звільнив ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Проте звільняючи обвинувачену ОСОБА_10 суд першої інстанції в порушення вимог ч. 1 ст. 49 КК України не заначив пункт частини ч. 1 ст. 49 КК України.

З матеріалів кримінально провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину. Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту листопад 2016 року.

З огляду на наведене, з часу вчинення злочину минуло більше 2 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КГІК України).

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Отже суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Відтак наявні всі підстави звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та змінити вирок щодо ОСОБА_8 в цій частині у відповідності до вимог ст. 408 КПК України.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі №203/241/17.

За таких обставин, колегія суддів вважає апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України скасуванню в частині звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України. В іншій частині вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2021 у кримінальному провадженні №0003391 внесеному до ЄРДР 06.11.2016 відносно ОСОБА_8 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 308, ч. 1 ст. 309 КК України в частині звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України закрити кримінальне провадження щодо неї відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.
Судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у сумі 1980,90 гривень віднести на рахунок держави.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4