Справа № 362/4576/22
Провадження № 1-кп/362/606/22
ВИРОК

Іменем України

15.11.2022 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000359 від 15.09.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Високе Білоцерківського (Тетіївського) району Київської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, військовослужбовець Збройних сил України, кулеметник 1 відділення 3 взводу 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації, перебуває на посаді кулеметника 1 відділення 3 взводу 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів, у кінці серпня 2022 року (точного часу та місця не встановлено) на узбіччі автодороги при виїзді з с. Денихівка Білоцерківського району Київської області, побачив фольгований згорток з речовиною рослинного походження, зовні схожою на канабіс, який розкрив та поклав до власного рюкзака чорного кольору. Потім попутним автотранспортом направився до м. Василькова Обухівського району Київської області, чим незаконно придбав, зберіг та перевіз до 15.09.2022, з метою подальшого особистого вживання без мети збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

Цими діями ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діяв всупереч положенням: ст. ст. 41. 68, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, п. 4 «Переліку і видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських організації, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України » «Додатку № 1» до Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України.

Надалі 15.09.2022 близько 12:00 год. на території військової частини НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , під час перевірки ВСП з кінологічною службою та в присутності працівників поліції у ОСОБА_4 виявлено та вилучено небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною масою у речовині 12,31 г.

Надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 12,31г.

Канабіс з вказаною масою є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено, перевищує встановлені невеликі розміри (до 5г.) та не перевищує встановлені великі розміри (від 500г.) відповідно до положень «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (список № 1 Таблиця І), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, таблиці розмірів «Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000.

ОСОБА_4 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні цього кримінального проступку. Він повністю погодився з кваліфікацією і фактичними обставинами цього кримінального правопорушення. Пояснив, що коли добирався додому то на узбіччі знайшов згорток, який забрав з собою. По прибуттю до військової частини 15.09.2022 було шикування з залученням кінологічної служби, собака зреагувала на нього. При огляді було виявлено вказаний згорток. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, процесуальних витрат та речових доказів, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю, його дії вірно кваліфікованіза ч. 1 ст. 309 КК України, як умисні дії, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів без мети збуту.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є кримінальним проступком, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, з 03.08.2022 по теперішній час є кулеметником 1 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони військової НОМЕР_3 , старший солдат Збройних Сил України, з позитивними характеристиками за місцем служби, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого проступку, особи винного, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді штрафу, його характеристики за місцем служби, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат у порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 302, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 копійок.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили, що зданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції № 218 від 29.09.2022, - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1