Провадження № 1-кс/686/220/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 , про решт майна у кримінальному провадженні №0000396 від 15.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2023 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :02:003:0260 площею 0,1583 га.

підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, із забороною відчуження та розпорядження майном.

В обґрунтування даного клопотання слідчий зазначив, що 13.09.2022 у ранковий час ОСОБА_6 прибув до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області, що в м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, 11/1, з метою реєстрації транспортного засобу «PEGEOT 307», 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 на свою співмешканку. При спробі зареєструватись у вкладці «Е-запис» та отримати талон ОСОБА_6 побачив інформацію про те, що черга на реєстрацію транспортних засобів зайнята на два тижні.

В подальшому, близько 13 год. 13.09.2022, до ОСОБА_6 підійшов невідомий йому громадянин, який представився ОСОБА_5 .

В ході розмови ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , повідомив ОСОБА_6 про необхідність надати йому неправомірну вигоду в сумі 3 000 грн за вплив на працівників Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Хмельницькій області, які відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Запобігання корупції» є особами уповноваженими на виконання функцій держави щодо прийняття ними рішення про безперешкодну позачергову реєстрацію транспортного засобу.

Однак, в подальшому ОСОБА_6 здійснив продаж автомобіля «PEGEOT 307», 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та придбав автомобіль «Audi А4», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 по довіреності. Вказаний автомобіль ОСОБА_6 вирішив зареєструвати на свого знайомого ОСОБА_7 .

Крім того, щоб не витрачати свій час повторно, вирішив одночасно здійснити перереєстрацію автомобіля «FordMondeo», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 із своєї співмешканки ОСОБА_8 на ОСОБА_9 , який придбав його у 2022 році, однак до цього часу не перереєстрував.

У зв`язку з цим ОСОБА_6 неодноразово намагався зареєструватись на електронному сайті Головного сервісного центру МВС у вкладці «Е-запис», однак йому цього зробити не вдалось.

Тому 11.10.2022, розуміючи, що самостійно зареєструватись, отримати талон та здійснити реєстрацію транспортних засобів ОСОБА_6 не вдасться, розуміючи, що він змушений виконати вимогу ОСОБА_5 , який за неправомірну вигоду вплине на посадових осіб Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області, він звернувся до ОСОБА_5 .

Під час зустрічі 11.10.2022 року близько 16 год 40 хв. на території стоянки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Хмельницькій області, за адресою м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, 11/1, ОСОБА_5 , перебуваючи біля автомобіля LexusRX 350,державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, висловив повторну вимогу ОСОБА_6 , щодо надання йому неправомірної вигоди в сумі 5500 грн за вплив на працівників Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Хмельницькій області, які відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Запобігання корупції» є особами уповноваженими на виконання функцій держави щодо прийняття ними рішення про безперешкодну позачергову реєстрацію вказаних транспортних засобів,на що ОСОБА_6 вимушено погодився.

У подальшому, 13.10.2022 ОСОБА_6 прибув до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Хмельницькій області, за адресою м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, 11/1, де близько 15 години 00 хв., після реєстрації «Audi А4», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 на ОСОБА_10 та автомобіля «FordMondeo», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_9 , перебуваючи на стоянці Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Хмельницькій області, за вказівкою ОСОБА_5 , передав останньому неправомірну вигоду у розмірі 5 500 грн за здійснений ним впливу на прийняття рішення щодо безперешкодної позачергової реєстрації транспортних засобів, працівниками Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Хмельницькій області, які відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Запобігання корупції» уповноваженні на виконання функцій держави.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, з конфіскацією майна.

14.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте, в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.

У силу ч.1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З метою забезпечення арешту майна, при розгляді клопотання слідчий суддя застосовує положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно з якими клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

У відповідності з ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.2, ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації

На підставі ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України..

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 повідомлено про підозру в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

З матеріалів клопотання,зокрема із відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, які сформовані 04.01.2023, вбачається що підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка із кадастровим номером :02:003:0260 площею 0,1583 га, що підтверджується долученими до матеріалів клопотання інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №319578155.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України та у разі визнання його винуватим до його майна може за рішенням суду може бути застосована конфіскація, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення відповідає меті та підставам його збереження з метою унеможливлення відчуження для цілей конфіскації як виду покарання, відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ у вказаному питанні, необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом із тим, у клопотанні відсутнє обґрунтування ризиків знищення чи псування підозрюваним його земельної ділянки.

Крім цього, указаний ризик нівелюється відповідальністю за незаконне поводження з арештованим майном та застосуванням до указаного майна заборони відчуження.

А тому приходить до висновку про необхідність накладення арешту на указане майно шляхом встановлення заборони його відчуження.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000396 від 15.09.2022 року з тимчасовим позбавленням права відчуження на земельну ділянку із кадастровим номером :02:003:0260 площею 0,1583 га, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя