Справа № 442/1247/23
Провадження № 1-кс/442/273/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2023 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНГІ у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясениця Дрогобицького району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 з середньо- спеціальною освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, не депутата, не адвоката, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України

за участю:

слідчого : ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНГІ у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000145 від 24.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що у ході досудового розслідування встановлено, що 23 лютого 2023 року, близько 21 год. 30 хв. підозрюваний ОСОБА_5 , переслідуючи корсливий мотив, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, прийшов до житла ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , ОСОБА_5 знаходячись у дверях вказаної квартири, які на той час були незачинені, наніс їй один удар кулаком руки в область лобної ділянки голови, від чого потерпіла впала на підлогу, після цього ОСОБА_5 через вказані вхідні двері, проник в житло ОСОБА_8 , де затягнувши потерпілу в кімнату кухні, із погрозою застосування відносно неї фізичного насильства, шо не є небезпечене для життя чи здлоров"я особи вимагав, щоб вона показала , де знаходяться кошти та майнові цінності у квартирі.

Обшукавши квартиру, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечений характер своїх дій, керуючи прямим умислом на заволодіння чужим майном діючи з корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за чужий рахунок, діючи в умовах воєнного стану, відкрито заволодів майном ОСОБА_9 , а саме грошовими коштами в сумі 13000 гривень, що лежали в шухляді тумбочки в кухні, чим завдав потерплій майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, умисні та протиправні дії ОСОБА_5 за цим фактом, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, а саме належних ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 13000 гривень, органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров"я особи та погрозою застосування такого насильства, шляхом проникнення у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, що дають підстави обгрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є належно зібрані докази у ході досудового розслідування.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що: наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; підозрюваний ОСОБА_5 на даний час притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 сг.186 КК України, у повсякденному житті не мас міцних соціальних зав`язків, немає посійного місця проживання, проживає сам, розлучений, тому після вчинення кримінального правопорушення має можливість залишити своє місце проживання, що може свідчити про його намір уникнути від відповідальності та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; у разі визнання винуватим ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 10 років; вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 дозволяють застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, санкцією статті якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10років, під страхом покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тим самим тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_5 факчтино проживає за адресою АДРЕСА_2 , тому в разі його перебування на волі, він не буде позбавлений моржливості зустірчатись із потерпілою ОСОБА_8 , яка є особьою похилого віку, та зможе вплинути на її свідчення, як під час досдувого розслдування так і в суді, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 тривалий час ніде не працює. немає джерел для існування, тому перебуваючи на волі може вчиняти інші і кримінальні правопорушення проти власності, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУНГІ у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 клопотання підтримав, просить його задоволити.

Прокурор Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав дане клопотання, просить його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, просять в задоволенні такого відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід. Крім того зазначили, що стороною обвинувачення ризики, передбачені ст.177 КПК України, належно не обґрунтовані, перебільшені. ОСОБА_5 свою вину визнає, щиро кається у вчиненному, шкоду потерпілій повністю відшкодував, просять обрати домашній арешт.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №№0000145 від 24.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

25.02.2023р. слідчим СВ Дрогобицького РВП ГУНГІ у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 складено та вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 про те, він підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого кримінального правопорушення проти власності, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий та прокурор.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відтак, слідчий суддя вбачає обґрунтованість підозри.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У п. 21 рішення Європейського суду з прав людини „Подвезько проти України від 12.02.2015 зазначено, що суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи „за і „проти звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 04.10.2005 у справі „Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldоva), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Загальне правило в практиці ЄСПЛ особа, обвинувачена в правопорушенні, завжди має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе „відповідних і достатніх підстав для тримання цієї особи під вартою. Тобто саме держава в особі слідчого чи прокурора, які звертаються з клопотанням до суду, має довести необхідність тримання під вартою конкретної особи. Натомість суд вирішує питання про те, чи є достатні підстави тримати особу під вартою на основі принципу змагальності, та повинен обов`язково виходити з презумпції на користь свободи.

Будь-яке позбавлення волі має узгоджуватися з метою захисту особи від свавілля (рішення в справі „Вітольд Литва проти Польщі). У практиці ЄСПЛ поняття „свавілля для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції має більш широке значення, ніж просто недотримання національного законодавства. ЄСПЛ зауважує, що позбавлення волі може бути законним з точки зору внутрішнього права, проте свавільним у розумінні Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення в справах „Креанге проти Румунії, „А. та інші проти Сполученого Королівства).

Таким чином , слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а тому підозрюваному ОСОБА_5 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останній підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину, він ніде не працює, не має постійного доходу, не має постійного місця проживання, а тому існують ризики, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілу, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти нові злочини.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів на думку слідчого судді не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки їх відвернення можливе лише за умови утримання ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та інші більш м`які запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, є недостатніми.

Водночас, в ході досудового розслідування клопотань про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистої поруки від зацікавлених осіб не надходило, а тому застосування такого запобіжного заходу є неможливим. Недостатнім буде й обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки це не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і не буде достатнім для запобігання ризикам вказаним у клопотанні та буде неспівмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному злочину, його особі та обставинам правопорушення.

Згідно ч. 3ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Окрім того, у відповідності до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи вказані обставини , що оцінені в тому числі в сукупності з даними про особу підозрюваного, його стан здоров`я, а відтак запобігти ризикам, вказаними вище шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а їх відвернення можливе лише за умови ізоляції підозрюваного в умовах тримання під вартою, так як менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя приходить до переконання, що в судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням вимог ст.183 КПК України, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначити - шістдесят днів.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНГІ у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясениця Дрогобицького району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 з середньо- спеціальною освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, не депутата, не адвоката, раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначенням розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 25.02.2022 року.

Строк дії ухвали до 25.04.2023 року, включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий судя ОСОБА_1