ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2743/22 Номер провадження 11-кп/814/1485/23Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк і.С Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 08.09.2022 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1)13.07.1999 року Зарічним районним судом м.Суми за ст.ст.141 ч.3, 44 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.04.2000 року умовно-достроково на невідбуту частину 8 місяців 15 днів;

2)26.11.2011 Ковпаківським районним судом м.Суми за ст.187 ч.2 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Засуджений 03.07.2017 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. В силу ст.71 ч.1 КК України шляхом часткового складання даного покарання та покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 26.11.2012 до відбуття 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.01.2017 по15.01.2017 та з 30.01.2017 по 21.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Ухвалюючи дане рішення, місцевий суд зазначив, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засуджений не довів свого виправлення

У апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Зазначає, що бажає вступити до лав територіальної оборони, де перебуває його син та товариші.

Вказує, що мав стягнення на початку строку покарання, а заохочення отримав вже після погашеного строку стягнень.

Зазначає, що закінчив курси за фахом електро-газозварювальника та працював токарем по металообробці у промисловій зоні ДУТВК-100 та сплатив судовий позов.

Стверджує, що на даний момент не працевлаштований, оскільки перебуває у виправній колонії та має право працювати за бажанням, а не постійно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_6 , думку прокурора про законність і справедливість судового рішення та безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши ухвалу суду та матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається зі змісту ухвали, судове рішення в повній мірі відповідає вище зазначеним вимогам закону.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.07.2017 за ч.2 ст.187 КК України на 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна. В силу ст.71 ч.1 КК України шляхом часткового складання даного покарання та покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 26.11.2012 до відбуття 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.01.2017 по15.01.2017 та з 30.01.2017 по 21.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання- 30.01.2017, кінець строку-06.04.2023.

15.07.2022 ОСОБА_6 самостійно звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання.

З 30.01.2017 ОСОБА_6 утримується в місцях ув`язнення. За час утримання у ДУ «Полтавська УВП (№23)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не долучався.

З 16.01.2018 ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія (№100). За період відбування покарання характеризувався посередньо, за допущені порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності 9 разів, в тому числі один раз поміщувався до ДІЗО, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, проте мав 3 заохочення, до промислової зони установи не працевлаштований, не приділяє уваги до необхіднодності ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду та використання їх за призначенням.

Питання про застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким згідно статті 82 КК України було розглянуто 23.12.2020 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення згідно статті 81 КК України, за відбуттям призначеного строку покарання, було розглянуто 28.07.2021 року та відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми як особі, яка не довела свого виправлення.

Ця обставина, разом з іншими даними щодо поведінки засудженого, вказує на те, що він не став на шлях виправлення та не змінив своє ставлення до праці, а отже, робити висновки щодо стабільності його сумлінної поведінки та ставлення до праці передчасно.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильні висновки про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_6 не довів своє виправлення, а відтак - ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування оскарженого судового рішення.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 08.09.2022 щодо нього без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3