Справа № 367/6865/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1894/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000489 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, повернуто прокурору,

В С Т А Н О В И Л А:

До Ірпінського міського суду Київської області 13.09.2021 року надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою суду залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України та клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_11 про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а обвинувальний акт повернутий прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Мотивуючи ухвалу, суд послався на порушення вимог ст. 291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які містяться в обвинувальному акті є не конкретним та містить суперечності між собою, що може призвести до порушення права обвинуваченого на захист та права знати в повній мірі в чому він обвинувачується.

Зазначено, що ні в фактичних обставинах справи, ні в формулюванні обвинувачення прокурором не вказано конкретики щодо розробленої ОСОБА_7 схеми та в чому саме полягав його злочинний план. Також, в обвинувальному акті вказано, що вартість об`єкта незавершеного будівництва становить 1203000 грн., однак з матеріалів кримінального провадження вбачається, що оцінка вартості майна у встановленому Законом порядку проведена не була, тобто реальна сума завданих збитків органом досудового розслідування не встановлена, а також не зрозуміло, яка була кінцева мета ОСОБА_7 : заволодіння майном потерпілої, а саме об`єктом не завершеного будівництва; не виконання умов договору в частині оплати вартості об`єкта не завершеного будівництва; чи і заволодіння майном потерплої і не виконання умов договору зі сторони ОСОБА_7 , що знову відсилає на неконкретність злочинних схеми та плану ОСОБА_7 .

Також вказано, що за другим епізодом діяльності з обвинувального акту не зрозуміло за яких обставин та коли ОСОБА_7 достовірно зрозумів, якою сумою грошових коштів володіє ОСОБА_12 , та про яку саме суму грошових коштів було відомо ОСОБА_7 .

Підкреслено, що в обвинувальному акті взагалі не зазначені ідентифікаційні дані квартир, як тих що обвинувачений зобов`язувався передати потерпілій так і тих, що фактично передав третім особам, а саме, їх площа, кількість кімнат, тощо, які б вказували на їх ідентичність. Прокурором не вказано, яким чином ОСОБА_7 зареєстрував за собою право власності на квартиру під будівельним АДРЕСА_1 у багатоквартирному житловому будинку, яка повинна бути здійснена виключно за ОСОБА_12 , змінивши при цьому її юридичний номер на №7, разом з тим, такого поняття як юридичний номер квартири не міститься в чинному законодавстві України, а тому, що саме мається на увазі при викладені цього положення в обвинувальному акті є незрозумілим. Ці обставини свідчать про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, повернути обвинувальний акт до Ірпінського міського суду Київської області для проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання, а також постановити нове рішення про задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги і в доповненнях до неї зазначає, що, залишаючи без зміни обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, судом не прийнято до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та може переховуватись від суду, так як в судові засідання систематично не з`являвся, до нього було застосовано привід.

Також вважає, що повертаючи прокурору обвинувальний акт, суд розглянув зовсім інший обвинувальний акт, який не є предметом даного кримінального провадження, а саме № 0000182 від 15.05.2015 за обвинуваченням ОСОБА_13 .

Вказує, що усі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, були дотримані, обвинувальний акт містить деталізований опис фактичних обставин кримінального правопорушення, що свідчить про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотиви та мету його вчинення, обставини які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо. Вважає, що повертаючи прокурору обвинувальний акт із зазначених в ухвалі підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яким надається під час розгляду по суті. Вказує, що в обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, представника потерпілого, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст.392 КПК України в порядку, передбаченому цим Кодексом, підлягають апеляційному оскарженню ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Наведені положення кримінального процесуального закону дозволяють зробити висновок про те, що в апеляційному порядку не можуть бути оскарженими рішення суду, що стосуються відмови у задоволенні клопотань про взяття чи продовження тримання особи під вартою під час судового провадження.

У зв`язку з вище викладеним, апеляційна скарга прокурора в частині скасування судового рішення про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходку у вигляді взяття під варту, не може бути предметом апеляційного розгляду.

Проте, доводи прокурора про помилковість висновків суду про необхідність повернення обвинувального акту прокурору внаслідок його невідповідності вимогам КПК України , є слушними.

Основне завдання стадії підготовчого судового засідання полягає в тому, щоб процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу.

Отже, суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам статті 291 КПК.

Вимоги до обвинувального акту визначені у ч.ч.1-3 ст.291 КПК України.

Так, обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 містить виклад фактичних обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При чому, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення є достатньо чітким та зрозумілим.

Разом з тим, посилання прокурора на ту обставину, що повертаючи прокурору обвинувальний акт, суд розглянув зовсім інший обвинувальний акт, який не є предметом даного кримінального провадження, а саме № 0000182 від 15.05.2015 за обвинуваченням ОСОБА_13 , не є слушними, оскільки вказані відомості мають характер явної описки.

Недоліків обвинувального акту, які б перешкодили процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин судове рішення ухвалене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою його скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404,405,407,412,417,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2022 року в частині повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000489 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, прокурору, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В іншій частині ухвалу залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя