Справа № 317/2510/19
Провадження № 1-кп/317/37/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

За участі прокурора ОСОБА_3

Захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Обвинуваченого ОСОБА_6

Потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

Захисника потерпілих адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда, Республіка Казахстан, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор, який змінив обвинувачення відносно ОСОБА_6 05.09.2022 року (подано до суду 26.12.2022 року) обвинувачує його у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України тобто у пособництві у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення.

В зміненому обвинуваченні прокурор зазначив, що ОСОБА_6 в період часу з 19.12.2016 по 23.12.2016 (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим) разом з ОСОБА_10 (який на час завершення розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 перебуває в розшуку від 01.11.2022 року) та невстановленими в ході досудового розслідування особами на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебували на Набережній магістралі м. Запоріжжя, де під час розмови ОСОБА_10 повідомив останніх про те, що він перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , заволодів документами на автомобіль марки «Toyota Auris 1.6L», д/н НОМЕР_1 , разом з ключами до вказаного автомобіля, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та паспортом громадянки України на ім`я ОСОБА_7 , а також, що за вказаною адресою, в гаражному приміщенні зберігається вказаний автомобіль марки Toyota Auris.

Далі, невстановлені особи на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , а також ОСОБА_6 ознайомившись з документами, якими заволодів ОСОБА_10 , та порадившись на місці, запропонували останньому спільно заволодіти вказаним транспортним засобом марки «Toyota Auris 1.6L», д/н НОМЕР_1 , за грошову винагороду, на що ОСОБА_10 погодився, тим самим вступивши в попередню змову групою осіб.

Так, ОСОБА_6 в період часу з 19.12.2016 по 23.12.2016 (точної дати в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливим), приблизно о 03 годині 30 хвилин разом з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, прибули на двох транспортних засобах, а саме ОСОБА_6 разом з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 на автомобілі «Аутлендер», а ОСОБА_10 на автомобілі ВАЗ 2106, до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 .

Виконуючи відведену йому роль у вчиненні злочину ОСОБА_10 , приймав активну участь у ньому, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, вказівками та усуненням перешкод сприяв вчиненню кримінального правопорушення іншими учасниками, а саме вийшовши з автомобіля ВАЗ 2106, шляхом подолання паркану, проник на територію вказаного домоволодіння, відчинив в`їзні ворота огорожі домоволодіння, після чого повідомив про це інших членів групи, а саме ОСОБА_6 та невстановленим особам на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 .

Виконуючи відведену йому роль у вчиненні злочину ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, приймав безпосередню участь у вчиненні злочину, заздалегідь обіцяв переховати предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати та збути такі предмети, сприяв приховуванню кримінального правопорушення, а саме визначався з транспортним засобом, яким незаконно заволоділи, запропонував незаконно заволодіти транспортним засобом, заздалегідь обіцяв займатися його переоформленням та реалізацією, в подальшому займався його переоформленням та реалізацією, безпосередньо на автомобілі «Аутлендер» прибув разом з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , під час вчинення злочину спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб в разі виникнення небезпеки попередити ОСОБА_10 , який в той час мав займатися відкриттям воріт огорожі домоволодіння, супроводжував на автомобілі «Аутлендер» рух автомобіля, яким незаконно заволоділи до раніше визначеного ними місця, сприяв приховуванню викраденого транспортного засобу.

Виконуючи відведену йому роль у вчиненні злочину невстановлена особа на ім`я ОСОБА_11 , приймав активну участь у ньому, діючи умисно, у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо вчинила кримінальне правопорушення, а саме вийшовши з автомобіля «Аутлендер», зайшла до території вищевказаного домоволодіння та, підійшовши до гаражу, через незачинені ворота огорожі домоволодіння, проникла до приміщення гаражу, де знаходився автомобіль марки «Toyota Auris 1.6L» 2013 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 належний потерпілій ОСОБА_7 , відчинив водійські дверцята вказаного автомобіля, таким чином забезпечивши собі доступ до його салону, та сів на водійське сидіння вказаного автомобілю, де за допомогою ключа-запалення привів у роботу двигун, виїхав з території вищевказаного домоволодіння та поїхав у невідомому напрямку.

Виконуючи відведену їм роль у вчиненні злочину невстановлені особи на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_13 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, приймали безпосередню участь у вчиненні злочину, наданням засобів сприяли вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а саме на автомобілі «Аутлендер» привезли виконавця невстановлену особу на ім`я ОСОБА_11 до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки останній незаконно заволодів транспортним засобом, під час вчинення злочину спостерігали за навколишньою обстановкою, щоб в разі виникнення небезпеки попередити ОСОБА_10 , який в той час мав займатися відкриттям воріт огорожі домоволодіння, а також сприяли приховуванню кримінального правопорушення шляхом супроводження на автомобілі «Аутлендер» рух автомобіля, яким незаконно заволоділи до раніше визначеного ними місця.

Отже, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 та не встановленими в ході досудового розслідування особами на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинив пособництво у незаконному заволодінні транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Auris 1.6L» 2013 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 належний потерпілій ОСОБА_7 , вартість якого відповідно до висновку авто товарознавчої експертизи №11/1-104 від 04.07.2018 становить 346051 грн. 56 коп., що більш ніж у 250 разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого завдав потерпілій матеріальної шкоди.

Суд, допитавши обвинувачених, потерпілих, свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до інших висновків, а саме:

Обвинувачений ОСОБА_10 , що на час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 оголошений у розшук, провину свою в скоєних правопорушеннях визнав повністю, що до скоєного пояснив наступне:

В грудні 2016 року скоїв крадіжку в будинку АДРЕСА_2 . Викрав речі з будинку, документи, ключі на автомобіль, та в гаражі винайшов авто. Речей було дуже багато, повного переліку навіть назвати не можливо, були навіть колеса для автомобіля, шуби, телевізори, тощо.

До будинку потерпілої він приїхав зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_14 , на його автомобілі Жигулі близько 21-22 години, було темно, ОСОБА_10 переліз через паркан з лівої сторони будинку, потім відігнув ролет на вікні і потрапив в приміщення. Виносили речі вже через гараж. Спочатку зібрали всі речі, потім відкрили двері гаражу і вже через калитку виносили речі та складали в багажник «Жигулів». Раніше ОСОБА_10 в будинку потерпілої не був, вибір будинку для крадіжки був не випадковим, йому назвали адресу де необхідно здійснити крадіжку та принести документи, та викрасти гроші та коштовності. Коштовностей, про які йому говорили він не знайшов, а знайшов папку з документами - дипломи, паспорт, документи на автомобіль. Частина речей була продана в перші три дні після крадіжки, отримано 70000 гривень, які він витратив на себе. Одразу зателефонував заінтересованим особам і повідомив, що в гаражі будинку знаходиться автомобіль до якого він знайшов ключі та документи. Зацікавлені особи одразу сказали, що зателефонують чоловікові, який авто купить. ОСОБА_10 відомо, що ОСОБА_6 займався перекупкою автомобілів. Того ж дня, ввечері ОСОБА_10 на Набережній магістралі в м.Запоріжжі зустрівся з тими чоловіками, які були зацікавлені в автомобілі. При цій зустрічі був присутній ОСОБА_6 . Одразу після перегляду документів всі вирушили до будинку, де ним було скоєно крадіжку. ОСОБА_10 показав, де знаходиться автомобіль, віддав ключі та документи. Оскільки машина всіх влаштувала, вони на ній і уїхали. ОСОБА_20 з місця злочину поїхав на своєму авто.

Під час оформлення купівлі-продажу автомобіля, який було викрадено в гаражі потерпілої ОСОБА_10 не був присутнім.

При оформленні протоколу впізнання щодо ОСОБА_6 обвинувачений не говорив слідчому нічого чіткого. Раніше обставини пам`ятав краще, а зараз чітко зазначити щодо тотожності зовнішності ОСОБА_6 та тієї особи, що забирала автомобіль з будинку ОСОБА_7 не може. При проведенні слідчої дії адвокат був присутній, тиску слідчий не здійснював, покази обвинувачений надавав добровільно.

ОСОБА_10 стверджував, що крадіжку автомобіля з будинку ОСОБА_7 з ним здійснили ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 . Автомобіль забрали ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . ОСОБА_10 думав, що ОСОБА_15 це прізвисько, ім`я та по-батькові йому не були відомі. Гроші за викрадений автомобіль йому передали потім. Учасників крадіжки після здійснення він ще бачив, а автомобіль більше не бачив. У скоєному розкаявся. Вибачився перед потерпілими.

Надаючи покази про факт крадіжки та угону наполягав на своїй участі, але щодо обставин, що їх здійснював саме ОСОБА_6 , що перебував в залі судового засідання висловлював сумніви та заперечення.

Крадіжку ОСОБА_10 здійснив з ОСОБА_16 , про наявність провадження щодо якого йому не відомо. Біля будівлі Запорізького райвідділку поліції ОСОБА_10 зустрів особу, на ім`я ОСОБА_12 , який на його думку був співробітником або колишнім співробітником поліції. Саме він розповів куди необхідно залізти, в який будинок. Також ця особа запропонувала виконувати певні завдання поліції. ОСОБА_10 повірив цій особі, оскільки бачив його в приміщенні райвідділку, але без форми. Ця особа дала інформацію щодо наявності коштів та коштовностей в будинку. Був ще ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Це колишні працівники поліції, які також приймали участь в подіях. Це було в 2016 році, за тиждень до скоєння правопорушення. ОСОБА_10 розповіли, що господиня буде відсутньою, перебуватиме в Туреччині. Йому сказали, що необхідно два чоловіка, і він запропонував скоїти крадіжку ОСОБА_19 . Час скоєння обумовили приїздом жінки. Коли поїхали на скоєння була темна частина доби. Знайшли будинок та довго не стояли, не наглядали. Спочатку перелізли через паркан 2 м, ОСОБА_20 був першим. Не допомагали одне одному. Знайшли вікно, віджали його, викруткою - фомкою (спеціальним інструментом), який принесли із собою. ОСОБА_60 стояв та наглядав на навколишнєю обстановкою. В будинку могла спрацювати сигналізація. ОСОБА_20 виліз в вікно та сказав, що вона не працює, оскільки охорона не приїхала. Вони вдвох залізли до будинку. Шукали гроші та коштовності в кабінеті, на другому поверсі, де сказали шукати. Грошей та золота не знайшли та почали виносити саме коштовне. На власний розсуд ОСОБА_10 прийняв рішення викрасти все коштовне. Перелік викраденого повністю співпадає з викладеним в обвинувальному акті. Поклали все в гаражі, вивозили в багажнику автомобіля та в салоні. Великі телевізори перекладали шубами, щоб не пошкодити, викрали і камери відеонагляду. За речами вони їздили двічі. В гаражі були комплекти колес, не нові, але в доброму стані. В будинку також були документи в комоді, в верхньому ящику папка чорного кольору, брелоки з ключами на автомобіль. В сумці жіночій був паспорт ОСОБА_7 . ОСОБА_10 вважав, що їх ніхто не бачив.

ОСОБА_10 одразу зателефонував ОСОБА_12 та вимагав зустріч. ОСОБА_12 прийшов з чоловіком на ім*я ОСОБА_11 , їм ОСОБА_10 розповів про автомобіль та віддав документи. В присутності ОСОБА_10 чоловіки стали телефонувати та питати, чи є вихід на ОСОБА_15 , на скупщика. Вони зателефонували ОСОБА_15 та запропонували обговорити, що робити з автомобілев в гаражі ОСОБА_21 . ОСОБА_10 особисто ОСОБА_15 відомий, як особа що скуповує автомобілі на розборку. Він сам привозив до нього автомобіль. Це чоловік 55-60 років, худорлявий, зріст 170 см., в 2014 році був трішки сивий, який постійно шуткував. На пред`явленому на впізнання фото він був схожим на ОСОБА_15 , що перебував в залі суду. Але в судовому засіданні ОСОБА_10 висловив свої сумніви та зазначив, що міг невірно впізнати. Але від раніше наданих показів не відмовився.

ОСОБА_10 зазначив, що він був на зустрічі на Наберіжній магистралі, де також були ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Домовилися, що всіх це влаштовує, а він повинен пройти, показати місце де автомобіль. ОСОБА_60 вже не був присутній. Одразу ввечері, пізно, ОСОБА_10 показав дорогу. Приїхали до будинку потерпілої. ОСОБА_10 зупинився метразх в 50 від будинку. Знову переліз через паркан, відчинив електрозамок на дверях та запустив ОСОБА_23 . ОСОБА_24 залишився в своєму авто. Оглянули автомобіль, відчинили ворота гаражу. ОСОБА_15 та ОСОБА_23 сіли в автомобіль та виїхали. А ОСОБА_24 поїхав за ними. ОСОБА_10 просили лише відчинити будинок. Зва укермо авто він не сідав, двигун не заводив ОСОБА_13 наглядав за тим, що відбувалося. Через 10 хвилин все закінчилося, все покинули відчиненим. ОСОБА_10 зазначив, що зізнавальні покази надавав добровільно, без будь-якого тиску на нього.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_10 , який на час закінчення розгляду справи відносно ОСОБА_6 перебуває в розшуку, відноситься до них критично. Враховує, що в ході судового розгляду та в ході слідчих дій ОСОБА_10 відносно себе давав тотожні покази, а щодо ОСОБА_6 покази мають розбіжності.

Провину свою в скоєнні правопорушення, що інкриміноване обвинуваченням ОСОБА_6 не визнав, просив ухвалити відносно нього виправдовувальний вирок.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що він займається перекупкою автомобілів, йому 23.12.2016 року приблизно о 15-30 год. зателефонував його знайомий ОСОБА_25 , який запропонував купити автомобіль Тойота Ауріс за 14500 доларів США. ОСОБА_6 сказав, що ціна зависока Через деякий час ОСОБА_25 зателефонував та сказав, що ціну зменшено, повідомив, що необхідно приїхати в сервісний центр для оформлення, в довіреність ОСОБА_6 вже вписали. Вартість авто була 13500 доларів США плюс вартість довіреності та вартість експертизи при оформленні. На автомобілі є невеличкий дефект.

В сервісному центрі, коли ОСОБА_6 з сином приїхав оформлювати автомобіль були ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та представник продавчині, на ім`я ОСОБА_27 . ОСОБА_25 запевнював ОСОБА_6 , що автомобіль "чесний". ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_26 він раніше практично не бачив, працював з ОСОБА_25 .

ОСОБА_6 стверджував, що при оформленні довіреності у нотаріуса не був присутній. ОСОБА_25 ОСОБА_6 знає з 2014 року, оскільки оформлювали з ним купівлю-продаж авто.

За раніше використовуємою схемою відомості для довіреностей були у ОСОБА_6 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 - прізвища, ім`я та по-батькові, місце реєстрації, записані у кожного в телефонах.

Довіреність ОСОБА_6 побачив в сервісному центрі. ОСОБА_25 розповів, що господарка була з лікарні, її на оформлення довіреності привозили, а тому авто необхідно оформлювати на іншого власника. ОСОБА_6 довіреність цю потім віддали.

Спочатку оформлювали договір від імені ОСОБА_25 та виявили в довіреності помилку в адресі, допущену нотаріусом при оформленні, а тому оформлення здійснювалося від імені ОСОБА_26 ..

ОСОБА_6 категорично заперечує свою причетність до крадіжки та угону. ОСОБА_6 вказав, що постійно перебував вдома з родиною. ОСОБА_10 ніколи не знав та не бачив.

На купленому 23.12.2016 року авто їздили по місту, купували ялинку, на продаж автомобіль виставили в інтернет через Авто-Ріо.

Автомобілем користувалися до 16 січня 2017 року. Потім знайшли покупця, стали оформлювати зняття з реєстрації, оскільки покупець про це просив та з`ясували, що автомобіль перебуває в «Рубежі». В МРЕО просили надати технічний паспорт та код. Вирішили з`ясувати в сервісному центрі, та без подробиць з`ясували, що авто з крадіжки. Тоді ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_25 , який запропонував розповісти про подію адвокату ОСОБА_61. Адвокат запропонував поставити автомобіль в гараж, бажано не свій, та не користуватися ним, продати його за менші гроші. Автомобіль поставили на зберігання в гаражі родича ОСОБА_6

ОСОБА_6 17.01.2017 року приїхав з ОСОБА_26 та ОСОБА_25 до 15 школи, що розташована в м.Запоріжжі, для обговорення ситуації. ОСОБА_25 та ОСОБА_26 сказали, що забули у нотаріуса розписку ОСОБА_7 ОСОБА_25 та ОСОБА_26 повели його до нотаріуса ОСОБА_56. ОСОБА_6 заходив до коридору в контору, де його могла побачити нотаріус. ОСОБА_26 сказав ОСОБА_6 , що просто забув розписку від ОСОБА_21 про автомобіль на 12500 доларів у нотаріуса. Розписка від ОСОБА_7 про отримання грошей за автомобіль була на ім`я ОСОБА_26 .

Через 3-4 дні після того, як з`ясували, що авто крадене, ОСОБА_25 запропонував зустрітися та оформити договір купівлі-продажу, тобто позбавитися автомобіля.

25 січня 2017 року було оформлено довіреність на ім`я ОСОБА_28 . Хто це ОСОБА_6 не відомо, дані надавав ОСОБА_25 .

11.03.2017 року ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 та запропонував викупити автомобіль. Зустрілися з потерпілим біля обласної лікарні, все обговорили. Потерпілі з ОСОБА_6 розрахувалися. Оскільки стало відомо, що авто в розшуку, ОСОБА_6 сказав своєму синові, де залишити авто на умовному місці, ключі залишив під сидінням в автомобілі. З 2018 року ОСОБА_15 -син вже не є власником автомобіля.

ОСОБА_25 та ОСОБА_26 надали розписку про те, що ОСОБА_7 продала їм автомобіль за 12500 доларів США. Ця розписка є у ОСОБА_6 .

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_6 зазначає, що вони взагалі не узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_10 , але свідчать про скоєння ОСОБА_6 іншого злочину відносно потерпілої ОСОБА_7 .

Допитані в судовому засіданні потерпіли пояснили:

Потерпіла ОСОБА_7 , пояснила, що 19.12.2016 року вона поїхала у відрядження до Туреччини. Поїхала зі своєю матір`ю на 5 днів. В її будинку сигналізації не було, а були ролети, відеонагляд та собака. Як з`ясувалося відеонагляд викрали. 24.12.2016 року її привіз до дому дядько у якого перебувала собака. Потерпіла відкрила хвіртку та побачила, що відбулась крадіжка з будинку. Вона викликала поліцію. Провели опис, але все було пограбовано. В будинку було відкрито гаражні ворота, автомобіль викрадено, речі розкидано. Всі документи потерпілої були викрадені - дипломи, документи на будинок, на автомобіль.

ОСОБА_10 потерпіла побачила, коли він прийшов до неї, повинився та повернув частину викрадених речей. ОСОБА_6 потерпіла побачила вперше 11.03.2017 року.

Потерпілій стало відомо, що 23.12.2016 року автомобіль було продано. Авто повернуто у власність лише в 2018 році.

Зустріч з ОСОБА_6 відбулась в березні 2017 року біля обласної лікарні. Він висловив бажання повернути автомобіль, але при цьому потерпіла повинна сплатити гроші. Також в гаражі потерпілої знаходилися колеса, що належали ОСОБА_8 ..

З ОСОБА_10 вона примирилася, претензій до нього не має, від цивільного позову відмовилась, просила залишити його без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що знає ОСОБА_10 з 2014 року, знає, що він раніше засуджувався. ОСОБА_6 знає з 2016 року, після крадіжки у ОСОБА_7 , оскільки на нього оформлювали автомобіль ОСОБА_21.

В будинку ОСОБА_7 в 2015 році відбулась крадіжка, але заяви про це вона не подавала. Речей не було викрадено, тому і не писали заяви до поліції, було проникнення. В 2016 році знову відбулась крадіжка. Винуватці готові були повернути гроші за авто. ОСОБА_10 речі, що були викрадені -повернув, повністю все розповів про крадіжку. З речей, що належать особисто потерпілому ОСОБА_8 - це 5 тисяч доларів США, колеса, що зберігалися в гаражі та нарди.

Потерпілий був присутній при відкупі автомобіля. Автомобіль забрали біля кінотеатру «Космос».

Зараз відносин з ОСОБА_6 не має взагалі.

Прізвища свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 потерпілому відомі. Вони ОСОБА_6 гроші за оформлений крадений автомобіль повернули.

Жодних матеріальних претензій до ОСОБА_10 потерпілий не має. Він розкаявся, прийшов до потерпілого та все розповів. Цивільний позов просив залишити без розгляду.

В судовому засіданні були допитані в якості свідків нотаріуси, що виконували нотаріальні дії.

Свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що вона працює приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу з 2009 року за адресою м.Запоріжжя вул.Фортечна,71 прим.1. По розглядаємому кримінальному провадженню у неї проводилось тимчасове вилучення документів.

23.12.2016 року до неї в контору звернулась жінка на прізвище ОСОБА_7 , надала оригінали документів: паспорт, ідентифікаційний код, документи на автомобіль та просила посвідчити довіреність на розпорядження транспортним засобом на ім`я трьох осіб - ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_6 , які мали право діяти самостійно. Особу, що надавала довіреність свідок встановила на підставі ст.43 Закону України «Про нотаріат», порівнявши зображення на фото в документі з особою, що звернулась. Жодних сумнівів у неї не виникло. Особа вела себе вільно та спокійно та відповіла на деякі запитання, щодо знання відомостей, що відображені в її паспорті, а саме, щодо зміни місця реєстрації. Громадянку привів повірений ОСОБА_26 , він раніше звертався до свідка за послугами. Він займається перекупкою автомобілів. Раніше жодних проблем не було. Сумнівів не було. Підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії не було. Особа розуміла зміст вчиненої дії.

ОСОБА_26 зателефонував в день посвідчення довіреності за півтори години та просив виконати нотаріальну дію. Сумнівів у свідка не виникло. Особа щодо фотокартки була схожа, не нервувала. Підпис свідок звіряла, підпис не змінився, на її погляд. Залишати зразки не передбачено. На оформленні були ОСОБА_26 , ОСОБА_7 та чоловік, який з нею приїхав (мабуть друг). Нотаріальна дія відбувалась 25 хвилин, це було взимку, а тому особи не роздягались. А ні у свідка, а ні у її помічника не виникло питань.

Перевірку майна щодо знаходження у розшуку на той момент не проводили. Такого обов`язку у нотаріуса не було. Зараз є перевірка в реєстрах РАГСів та боржників.

Про наявність проблеми з довіреністю через декілька днів повідомив ОСОБА_26 , який приїхав з іншим чоловіком та повідомив, що автомобіль було вкрадено.

ОСОБА_26 за 2016-2017 року звертався до свідка декілька разів.

ОСОБА_6 до свідка за оформленням довіреності не звертався, разом з ОСОБА_26 23.12.2016 року тоді на оформлення довіренності не заходив. На вулиці перебував невідомий чоловік, який не був відомий свідкові.

На звернення ОСОБА_7 довіреність була скасована. Щодо схожості її та тієї особи, що зверталась з ОСОБА_26 пояснити нічого не змогла, зазначила, що колір волосся був інший. Відомостей, щодо захворювання особи, що зверталась до нотконтори свідкові не повідомляли. Паспорт та код надавала особа, що отримувала довіреність.

Підписували три документи, підписи були повністю схожі.

Прізвище ОСОБА_6 для довіреності називав ОСОБА_26 . І раніше прізвище ОСОБА_6 називалось і його прізвище неодноразово вносилося в довіреність. Оплату за посвідчення цієї довіреності хто вносив свідок не пам`ятає.

ОСОБА_6 до судових розглядів не бачила.

При вчинені нотаріальних дій відеозапис не вчинюється.

При скасуванні довіреності ОСОБА_7 в березні 2017 року надала закордонний паспорт, тимчасове посвідчення та код.

Свідок повідомила, що ОСОБА_10 не бачила (в залі судового засідання не впізнала).

ОСОБА_26 повідомив через три дні, що автомобіль, на який він оформлював у свідка довіреність вкрадений.

В довіреності було допущено помилку. В той же день ОСОБА_26 повернувся через годину для виправлення помилки. При цьому не було вже ОСОБА_7 .

Дані ОСОБА_6 в довіреність були внесені з попередніх довіреностей, чому дати народження та код не вносилися - не знає.

Чи вносила свідок виправлення (щодо помилки в довіреності) до реєстру не пам`ятає. Реєстрація довіреності відбулася о 15 год 05 хв. Робочий час в нотконторі до 17 години. Копію виправленої довіреності ОСОБА_7 не надавала. Оплата за нотаріальну дію проводилася готівкою. Квитанцій не видавалося.

Свідок ОСОБА_32 , приватний нотаріус Запорізького міського округа, пояснила, що вона видавала довіреність ОСОБА_33 . ОСОБА_6 знає дуже давно, оскільки він обслуговувався у неї, оформлював довіреності при передачі автомобілів, приблизно раз на півроку. Це є звичайним прийомом коли не оформлюють купівлю-продаж. В січні 2017 року до неї прийшов громадянин, скоріш за все ОСОБА_15 -молодший. Надав паспорт, технічний паспорт на автомобіль та просив оформити "генеральну" довіреність, тобто з правом розпорядження - купівлі-продажу. Відомості щодо громадянина на авто звірили з оригіналами документів. Довіреність надавалась на ім`я іншої людини. Анкетні дані цих людей не перевіряють. На аркуші паперу громадяни пишуть прізвище, ім`я та по-батькові тієї особи, на яку надається довіреність, зазначають дату народження та місце реєстрації громадянина. Паспортних даних не надають. Для зазначеної довіреності надав відомості той, хто її замовляв. Відомості були записані на клаптику паперу, який потім втратили. В нотаріальній конторі проводили вилучення документів на підставі ухвали слідчого судді.

Довіреність, яку отримували, перечитували, перевіряли, ставили підписи в присутності нотаріуса. Свідкові було пред`явлено для огляду довіреність на а.с. 156-160 т.2. Свідок підтвердила, що за вказаною довіреністю від 25.01.2017 року, зареєстрованою за № 143 ОСОБА_34 уповноважує ОСОБА_35 , що зареєстрований в Донецькій області в с.Макіївка продати автомобіль«Toyota Auris» 1.6 , державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску кузов НОМЕР_2 . Довіреність надана строком на 5 років. (т.2 а.с.156-160).

Перевірку автомобілів нотаріус не проводить. При оформленні довіреності був оригінал технічного паспорту, оплата 34 грн та оплата за довіреність. За скасуванням довіреності не зверталися. В особливих примітках нікого зазначено не було.

З 2016 року ОСОБА_6 , як стверджувала свідок, вона не бачила. З сином ОСОБА_6 свідок зустрілась один раз, його представив їй батько.

В судовому засіданні також були допитані свідки сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_36 повідомила, що ОСОБА_6 є її батьком. Обвинуваченого ОСОБА_10 вона не знає. Стверджує, що вона проживає з батьками, які, на її переконання, до справи взагалі не мають відношення. Батько ночує вдома, нікуди не відлучається. В грудні 2016 року у них вдома був ремонт, їй особисто вибирали меблі, тому вона пам`ятає той період. 23.12.2016 року батько з братом купили у знайомих хлопців автомобіль Тойота Ауріс, про що повідомили родині. Автомобіль поставили на облік на ім`я брата. Батько та брат займаються перекупкою автомобілів з 1996-1997 року. Батько лише в загальних рисах розповідав свідкові про обставини справи. Тойота ОСОБА_37 перебувала в користуванні їх родини деякий час. Автомобіль вони купили у ОСОБА_25 , оскільки у нього покупали авто раніше. У свідка у власності з 2014 року перебуває автомобіль Ніссан Жук. Тойоту купили за 12500 доларів США, за гроші батька (спільні сімейні гроші). Номерних знаків автомобіля не пам`ятає. Автомобіль Тойота стояв в гаражі, на ньому їздив батько. Куди цей автомобіль подівся не пам`ятає. Долю його їй не розповіли.

Свідок скористалась положеннями ст.63 Конституції України, щодо повідомлення куди автомобіль подів її батько.

Свідок ОСОБА_36 повідомила, що є кримінальне провадження, де батько ОСОБА_6 є учасником. Кримінальне провадження стосується інших осіб, батько є потерпілим. Обставин вказаного провадження свідок не знає.

Свідок ОСОБА_38 , що є дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_10 взагалі не знає та ніколи не бачила. 23.12.2016 року в їх будинку в Новоолександрівці відбувався ремонт. Чоловікові в другій половині дня зателефонував ОСОБА_25 та запропонував купити автомобіль. Раніше бачила ОСОБА_25 один раз. Чоловік порахував гроші та поїхав з сином оформлювати угоду. Чоловік із сином вирішили укласти договір купівлі-продажу. ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , як їй відомо є перекупщиками автомобілів. Раніше ОСОБА_25 продавав чоловікові автомобілі.

Оскільки в довіреності при реєстрації в сервісному центрі відносно ОСОБА_25 виявилась помилка, тому договір купівлі-продажу оформлював ОСОБА_26 . Автомобіль коштував 13500 доларів США. Син з чоловіком купили ОСОБА_39 , який деякий час зберігався в гаражі ОСОБА_15 , а потім місце його зберігання їй не відоме. Технічний паспорт оформили на сина, свідок особисто бачила технічний паспорт на автомобіль. Самого договору не бачила. Про його наявність знає зі слів. Для договору купівлі-продажу оформлювали у нотаріуса довіреність. Чоловік на авто довіреності не оформлював. Власником автомобіля була ОСОБА_7 , яка надавала довіреність. При оформленні довіреності чоловік не був присутнім. Свідок ОСОБА_7 бачила, коли вона приїхала в березні 2017 року до сина, для отримання розписки. Подальшу долю автомобіля не знає.

Стверджує, що в ніч на 23 грудня 2016 року чоловік знаходився вдома. Чим саме запам`яталась зазначена ніч пояснити не змогла. Ремонт в будинку проводився ще з літа. Пам`ятає події 2016 року саме тому, що вони в цей час купували меблі. Щодо подій ночі, то вона погано спить, не бачила, щоб чоловік вночі виходив.

Дати з 19 по 23 грудня 2016 року запам`яталися тим, що чоловік з дітьми їздили та купували меблі до будинку. Чому чоловіка оговорюють, на її думку, пояснити не може.

Чоловік із сином займалися перепродажем автомобілів з 1996 року.

Свідок ОСОБА_40 , що є сином обвинуваченого ОСОБА_6 повідомив, що 23.12.2016 року зателефонував знайомий батька ОСОБА_25 , який запропонував купити автомобіль Тойота Ауріс за 14500, а потім за 13700 доларів США.

Зустрілися з ОСОБА_25 в МРЕО, де вже були ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та невідомий ОСОБА_27 . Вони вже проходили експертизу автомобіля. В довіреність батька вже вписали. Вартість авто була 13500 доларів США плюс вартість довіреності та вартість експертизи при оформленні. На автомобілі є невеличкий дефект.

Зазначили, що господарка хвора, для того, щоб довіреність не залишилась недійсною, необхідно оформити договір купівлі-продажу. Довіреність використовував ОСОБА_26 , а оформлювали на облік на ОСОБА_41 .

Провели розрахунок, відвезли на зупинку ОСОБА_62 та ОСОБА_63, поїхали до дому. Куплений автомобіль чистили, полірували, готували до продажу. В цей проміжок часу готувалися до Нового року, пересувалися на автомобілі по місту.

Після Нового року свідок розмістив інформацію про авто на майданчиках в інтернеті, двічі виганяли автомобіль на ринок. Свідкові зателефонував чоловік, який цікавився автомобілем та умовою купівлі-продажу була перевірка в МРЕО.16.01.2017 року свідок разом з ОСОБА_6 поїхали в МРЕО та поцікавилися автомобілем. На вимогу працівника надали техпаспорт та ідентифікаційний код. Після цього їм повідомили, що автомобіль перебуває в базі «Рубеж». Причину перебування в «Рубежі» не знали. До власника не зверталися. Чому не звернулися пояснити не зміг. Батько одразу зателефонував ОСОБА_25 та повідомив про це. ОСОБА_25 запропонував зустріч, де обговорили подію та запропонували звернутися до адвоката ОСОБА_42 . Адвокат запропонував поставити автомобіль в гараж. Батько поставив автомобіль в гараж до свого брата. Через 3-4 дні зателефонував ОСОБА_25 для зустрічі, на якій був присутній і ОСОБА_26 ОСОБА_64 сказав виготовити довіреність, надав відомості про повіреного, але без зазначення "по-батькові". Свідок звернув на це увагу ОСОБА_25 , який запропонував визначити його навмання. ОСОБА_25 сказав, що так сказав зробити адвокат. Свідок зробив це, заготував довіреність на ім`я ОСОБА_43 25.01.2017 року. Прізвище нотаріуса, у якого оформлював довіреність повідомити суду не зміг.

Надав нотаріусу техпаспорт, паспорт та записку з відомостями про повіреного. Довіреність була «генеральною», з правом відчуження. Після відкупу автомобіля довіреність викинули.

До поліції не зверталися, про наявність викраденого автомобіля повідомили лише адвокатові.

11.03.2017 р знову зателефонував ОСОБА_25 та розповів про бажання відкупити автомобіль. Зустрілися біля обласної лікарні з ОСОБА_29 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_21 , ОСОБА_62. Домовилися про відкуп автомобіля. Потім батько сказав, де залишити автомобіль. Свідок залишив технічний паспорт, ключі під сидінням в авто, не зачинив авто та залишивши його, пішов.

Стверджував, що 23.12.2016 року йому запам`яталось саме тому, що дома проходив ремонт, купували меблі.

Щодо клопотань прокурора заявлених ним щодо встановлення місця знаходження свідків обвинувачення та їх примусового приводу, то суд, задовольнивши вказані клопотання, не має вживати активних дій для забезпечення явки свідків обвинувачення, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності та неупередженості суду, відображеної, зокрема, у частині 6 статті 22 КПК України.

Верховний Суд зауважив, що суд має дотриматись принципів змагальності та безпосередності дослідження доказів. Клопотання заявлені прокурором, після встановлення процесуальних строків та невиконання них без будь-яких поважних причин направлені виключно на затягування строків розгляду кримінального провадження, а затягування процесу є порушенням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, неодноразово задовольняв клопотання про примусовий привід свідків обвинувачення ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_29 , а також клопотання про встановлення місце знаходження вказаних осіб, але явка свідків не була забезпечена прокурором всупереч вимог діючого законодавства. Тому судом було прийнято рішення про зупинення подальшого виклику в судові засіданні зазначених осіб.

Судом досліджено письмові докази.

Згідно до протоколу огляду місця події від 24.12.2016 року в АДРЕСА_2 оглянуто територію домоволодіння, в якому виявлено крадіжку. З місця події вилучено фрагмент сліду, пачку цигарок, сліди папілярних визерункув.

При цьому суд звертає увагі на те, що у вступній частині протоколу зазначено місто складання с.Хортиця, місцем огляду зазначено с.Нижня Хортиця, а в фото таблиці зазначено м.Запоріжжя,пер.Сонячний, 5. (до протоколу додано фото таблицю, що є невідємною частиною протоколу, т.2 а.с.95-108).

Зазначені розбіжності є наслідком неуважності слідчого, що складав протокол огляду місця події, оскільки місцем проживання потерпілої є АДРЕСА_2 .

Згідно до протоколу огляду місця події від 11.03.2017 року в м.Запоріжжі на проїздній частині по вул.Космічній біля будинку, 79-а було знайдено автомобіль «Тойота Ауріс» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , без видимих пошкоджень. Двері автомобіля були у відкритому стані, без пошкоджень. Під водійським сидінням автомобіля виявлено ключі з брелоком від сигналізації. Автомобіль та ключі було вилучено з місця огляду та доставлено до РВП. (т.2 а.с.109) з фото таблицею (т.2, а.с.110-114).

Відповідно до довідки від 18.06.2018 року, що надано ТОВ «Торгівельний Будинок ЗГОДА» ОСОБА_7 знаходилась в період з 19.12.2016 по 24.12.2016 року у відрядженні у Туреччіні. (т.2 а.с.115). Вказаний факт також підтверджено наданими копіями загранпаспортів та копіями віз та білетів. (т.2 а.с. 116-119).

Згідно рахунку-фактурі № АВ-0000020 від 23.01.2013 року ОСОБА_7 купила автомобіль «Toyota Auris» 1.6 НВ 5DCVT вартістю 209455,00 гривень з ПДВ. Рахунок сплачений. (т.2 а.с.120). Укладено договір купівлі-продажу з ОСОБА_7 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 (на підтвердження надана копія) (т.2 а.с.121-129).

Згідно відповіді начальника ТСЦ№2341 РСЦ МВС України в Запорізькій області від 23.02.2017 року № 31/8/2341-39 надати копії підстави для реєстрації автомобіля «Toyota Auris» 1.6 НВ 5DCVT, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску кузов НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 08.02.2013 року, котрий був зареєстрований за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 - неможливо, документ знищений, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

23.12.2016 року автомобіль «Toyota Auris» 1.6 НВ 5DCVT, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску кузов НОМЕР_2 ,зареєстровано за ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 . (т.2.а.с.130).

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу була здійснена перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ №2341/2016/260159 від 23.12.2016 року. Власником зазначено ОСОБА_47 . (т.2 а.с.131). Відповідно до заяви ОСОБА_47 від 23.12.2016 року, що зареєстрована в16.12 годині, він просив перереєструвати транспортний засіб. Картка була зареєстрована 23.12.2016 року о 17-03 год. (т.2 а.с.132). До матеріалів також надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_7 від.08.02.2013 року. (т.2 а.с.133).

Також надано копію договору купівлі-продажу 2341/2016/260159 від 23.12.2016 року укладеного від імені ОСОБА_7 ОСОБА_26 (що діяв за дорученням) з ОСОБА_46 автомобіля «Toyota Auris» 1.6 , державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску кузов НОМЕР_2 за 40000 (сорок тисяч гривень). (т.2 а.с.134). Договір підписаний сторонами. Надано картку на транспортний засіб.

Згідно заяви від імені ОСОБА_7 від 23.12.2916 року, яка підписана за дорученням ОСОБА_26 номерні знаки НОМЕР_1 були залишені на зберігання за ОСОБА_48 (т.2 а.с.136-138).

Зазначені вище документи були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Запорізького районного суду від 22.02.2017 року.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 23.12.2016 року о 15.05 год.приватний нотаріус ОСОБА_30 посвідчила за номером 1808 довіреність на розпорядження автомобілем ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_6 . (коди відсутні, а також відсутня дата народження ОСОБА_15 ). При цьому в розпорядженні нотаріуса знаходився технічний паспорт на автомобіль). Дата та час реєстрації 23.12.2016 року о 14-06 год. (т.2 а.с.143).

Транспортний засіб було перевірено по базах банних 23.12.2016 року

Довіреність, що видана приватним нотаріусом ОСОБА_30 видавалась строком на один рік, та має виправлення в номері кузова автомобіля, що були оговорені в довіреності. (т.2 а.с.148)

Відповідно до ухвали слідчого судді від 22.02.2017 року надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів на підставі яких проводилось проведення реєстрації довіреності про продаж автомобіля у приватного нотаріуса ОСОБА_49 (т.2 а.с.152). За вказаною довіреністю від 25.01.2017 року, зареєстрованою за № 143 ОСОБА_34 уповноважує ОСОБА_35 , що зареєстрований в Донецькій області в с.Макіївка продати автомобіль«Toyota Auris» 1.6 , державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску кузов НОМЕР_2 . Довіренність надана строком на 5 років. (т.2 а.с.156-160).

Відповідно до ухвали слідчого судді від 22.02.2017 року надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів на підставі яких проводилось проведення реєстрації довіреності на продаж у приватного нотаріуса ОСОБА_30 (т.2 а.с.161, 162-167).

Згідно висновку експерта № 11/1-104 від 04.07.2018 року середньо-ринкова довідникова вартість автомобіля «Toyota Auris» 1.6, 2013 року випуску, станом на 20.12.2016 року складає 346051 грн 56 коп. (т.2 а.с.169-171).

Згідно висновку експерта № 1850/18 від 21.06.2018 року загальна ринкова вартість майна на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто в період часу з 19.12.2016 по 24.12.2016 року становила 118997 грн 92 коп. (т.2 а.с.172-179).

Згідно висновку експерта № 4-227 від 03.07.2018 року підпис в графі «підпис» на зворотній стороні довіреності від 23.12.2026 НВО 082925, зареєстрованої в реєстрі за № 1808, виконаний ймовірно не ОСОБА_7 , а іншою особою. Відповісти на запитання в категоричній формі не виявилося можливим через недостатню кількість наданого порівняльного матеріалу, а саме відсутні вільні та умовно-вільні зразки підписів ОСОБА_7 .

Підпис в графі «підпис» на зворотній стороні довіреності від 23.12.2026 НВО 082925, зареєстрованої в реєстрі за № 1808, виконаний ймовірно не ОСОБА_30 , а іншою особою. Відповісти на запитання в категоричній формі не виявилося можливим через недостатню кількість наданого порівняльного матеріалу, а саме відсутні вільні та умовно-вільні зразки підписів ОСОБА_30 (т.2 а.с.180-186).

Згідно протоколу слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_10 від 12.06.2019 року та за участі потерпілої ОСОБА_7 , було встановлено місце скоєння правопорушення, спосіб проникнення ОСОБА_10 в будинок ОСОБА_7 та перелік викраденого. При цьому ОСОБА_10 пояснив, що він до будинку проник разом з приятелем на ім`я ОСОБА_14 , за допомогою викруток вирвали ролети на вікні, з ким він скоював правопорушення. Він зазначив, що після викрадення документів на авто хлопці переглянули документи на авто. На зустріч приїхав ОСОБА_24 , ОСОБА_50 - якого ОСОБА_10 знає з 2014 року, він йому збував машину, він переглянув авто, документи. Він розумів, що авто було викрадене. Наступного дня знову проникли в будинок та надали вільний доступ іншим особам. ОСОБА_51 виїхав на автомобілі, закрив ворота та поїхав на автомобілі геть. (Т.2 а.с.187-190), з додатком ДВД диску.

До матеріалів кримінального провадження надано протокол про результати проведення негласної слідчої розшукової дії - зняття інформації з транспортних телекомінукаційних мереж від 16.10.2018 року. Але суд визнав вказаний доказ недопустимим та не досліджував його в зв`язку з тим, що прокурором за весь час розгляду справи в суді не було надано процесуальних документів, що б підтвердили законність отримання вказаного доказу: ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_52 № 10/4021т від 20.06.2018 року на проведення негласної слідчої дії, клопотання прокурора про надання дозволу на проведення вказаної дії, з яким він звертався до апеляційного суду, документів, що знімають гриф таємності. На час розгляду справи гриф не знятий. Додаток до протоколу та диск з аудіо записами, що додані до протоколу також є недопустимими доказами, оскільки зібрані та оформлені в порушення вимог КПК. (т.2 а.с.191-198.)

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.07.2019 року свідку ОСОБА_26 були пред`явлені фотознімки, серед яких він жодної особи, яка могла бути присутньою при оформленні довіреності у нотаріуса ОСОБА_30 не впізнав. (т.2 а.с.199-201, 204, 205-207).

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.07.2019 року свідку ОСОБА_25 були пред`явлені фотознімки, серед яких він жодної особи, яка могла бути присутньою при оформленні довіреності у нотаріуса ОСОБА_30 не впізнав. (т.2 а.с.208-210,214-216).

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.06.2019 року свідку ОСОБА_30 були пред`явлені фотознімки, серед яких вона жодної особи, яка могла бути присутньою при оформленні довіреності впевнено не назвала, але зазначила, що особа за № 3 ( ОСОБА_53 ) схожа на особу, що була присутня. (т.2 а.с.217-219,220-222, 223-225).

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.07.2019 року свідку ОСОБА_54 були пред`явлені фотознімки, серед яких він жодної особи, яка могла бути присутньою при оформленні купівлі-продажу автомобіля в сервісному центрі не впізнав. (т.2 а.с.226-228, 229-231).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.07.2019 року обвинуваченому ОСОБА_10 були пред`явлені фотознімки, серед яких він на знімку № 3 впізнав ОСОБА_6 (т.2 а.с.235-237).

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.07.2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 були пред`явлені фотознімки, серед яких він жодної особи яка могла бути присутня в сервісному центрі під час купівлі-продажу автомобіля на впізнав . (т.2 а.с.238-240, 241-243).

На час розгляду провадження прокурор, змінивши обвинувальний акт, зазначив в ньому ч.3 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, що вчинено відносно предмета, вартість якого у двісті п`ятдесят вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, що карається позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Суд констатує, що до скоєння інкримінованого ОСОБА_6 прокурором діяння (тобто до грудня 2016 року стаття перебувала в іншій редакції), що прокурором не враховано при зміні обвинувачення. Зміна відбулася в сторону зазначення більш тяжкого злочину та покарання, що не може бути прийнято судом.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи кримінального провадження, керуючись законом, в їх сукупності, не маючи можливості в силу ст. 337 КПК України вийти за межі висунутого обвинувачення, вважає що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України тобто, в пособництві у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, а його дії підпадають під ознаки заздалегідь не обіцяного придбання, зберігання майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного кримінально протиправним шляхом, які суд так і кваліфікує за ст.198 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Саме тому суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 скоєно правопорушення при наступних обставинах:

23 грудня 2016 року, приблизно о 15:30 год., ОСОБА_6 , який перебував у себе вдома за адресою АДРЕСА_1 , зателефонував раніше знайомий йому ОСОБА_25 , який запропонував купити автомобіль Toyota Auris 1.6L», д/н НОМЕР_1 за 13500 доларів США. ОСОБА_25 повідомив, що необхідно приїхати в сервісний центр для оформлення прав власності на автомобіль та про те, що в довіреність на право розпорядження автомобілем ОСОБА_6 вже вписали.

В сервісному центрі, коли ОСОБА_6 з сином приїхав оформлювати автомобіль були ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та представник продавчині, на ім`я ОСОБА_27 (інші відомості щодо особи не встановлені). ОСОБА_25 запевнював ОСОБА_6 , що автомобіль «чесний». ОСОБА_6 при оформленні довіреності у нотаріуса не був присутній. ОСОБА_25 розповів ОСОБА_6 , що господарка автомобіля була з лікарні, її на оформлення довіреності привозили, а тому авто необхідно оформлювати одразу на іншого власника, для того, щоб у випадку смерті власниці, довіреність не втратила чинності.

В довіреності були зазначені ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_6 . В відомостях відносно ОСОБА_25 в сервісному центрі виявили помилку нотаріуса і оформлення проводили від імені ОСОБА_26 .. ОСОБА_6 за власні кошти купив автомобіль, при цьому оформили автомобіль на ім`я його сина ОСОБА_41 . На придбаному 23.12.2016 року авто Toyota Auris 1.6L», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 пересувався по місту до 16 січня 2017 року. ОСОБА_40 через мережу «Інтерент» знайшов покупця на автомобіль і вони з ОСОБА_6 стали вирішувати питання, щодо зняття автомобіля з реєстрації в сервісному центрі. В сервісному центрі з`ясувалося, що автомобіль перебуває в «Рубежі», був викраденим.

У ОСОБА_6 16.01.2017 року, виник злочинний умисел на заздалегідь не обіцяне придбання та зберігання майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом, за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних кримінально протиправним шляхом.

ОСОБА_6 16.01.2017 року зустрівся з ОСОБА_26 та ОСОБА_25 , які оформлювали довіреність від імені потерпілої ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що автомобіль Toyota Auris 1.6L», д/н НОМЕР_1 на який оформлювалась довіреність є викраденим, та повідомив, що йому також стало відомо про те, що автомобіль є викраденим. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 достовірно знаючи про незаконне походження вказаного автомобіля, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких став зберігати автомобіль "Toyota Auris 1.6L", д/н НОМЕР_1 по місцю свого проживання та в гаражі свого брата. В подальшому ОСОБА_6 планував розпорядитися зазначеним автомобілем та оформити договір купівлі-продажу, тобто позбавитися автомобіля Toyota Auris 1.6L, д/н НОМЕР_1 . 25 січня 2017 року було оформлено довіреність на розпорядження вказаним автомобілем на ім*я ОСОБА_43 (видуманої особи).

ОСОБА_6 не зміг розпорядитися вказаним автомобілем, оскільки був викритий потерпілими

При цьому суд мотивує своє рішення тим, що предметом злочину є майно, завідомо здобуте злочинним шляхом. Під майном, здобутим злочинним шляхом, слід розуміти майно, здобуте як шляхом вчинення злочину. Злочинний спосіб, у який здобуто таке майно, для кваліфікації діяння за ст. 198 значення не має.

З об`єктивної сторони дії ОСОБА_6 полягають у заздалегідь не обіцяних діях з майном, завідомо здобутим злочинним шляхом, у формі:1) придбання; та 2) зберігання.

Під придбанням майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, слід розуміти сплатне чи безоплатне одержання такого майна, яке забезпечує можливість розпоряджатися ним як своїм власним (володіти ним, використовувати його, відчужувати), формами придбання можуть бути купівля, обмін. Під зберіганням майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, слід розуміти більш-менш тривале володіння майном, в процесі якого винний зберігає контроль над ним. Воно може знаходитись при ньому, у його гаражі.

Відповідальність за ст. 198 настає лише за таке придбання, зберігання або збут зазначеного вище майна, яке не було заздалегідь обіцяне. Злочин вважається закінченим з моменту одержання зазначеного у ст. 198 майна у володіння або для зберігання, чи з моменту його збуту. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Особа усвідомлює, що придбаває, збуває або зберігає майно, здобуте злочинним шляхом, і бажає вчинити такі дії. При цьому точна обізнаність про характер та конкретні обставини вчиненого так званого предикатного злочину не вимагається.

Суд, прийшов до наступного висновку, оскільки в судовому засіданні не було беззаперечно встановлено та підтверджено доказами, що ОСОБА_6 в період часу з 19.12.2016 по 23.12.2016 разом з ОСОБА_10 та невстановленими в ході досудового розслідування особами домовилися про те, що в будинку АДРЕСА_2 , про скоєння угону автомобіля марки «Toyota Auris 1.6L», д/н НОМЕР_1 . Вказані обставини підтверджені лише показами обвинуваченого ОСОБА_10 , але при цьому він не впізнав в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу що була присутня на зустрічі та при домовленостях.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_10 не відмовився від раніше наданих викривальних показів.

На користь алібі обвинуваченого ОСОБА_6 дали покази свідки ОСОБА_36 , ОСОБА_38 та ОСОБА_55 . Вони зазначили, що ОСОБА_6 під час скоєння угону автомобіля перебував у себе вдома. Свідчень протилежного стороною обвинувачення надано не було та не надано підстав для обґрунтованих сумнівів в показах свідків, навіть, якщо вони є найближчими родичами обвинуваченого.

Відсутні будь-які підтвердження знайомства ОСОБА_6 з особами, що разом з ОСОБА_10 скоювали злочини та перебували у попередній змові.

Своє підтвердження знайшли лише факти, що ОСОБА_6 , діючи умисно, приймав безпосередню участь у переховуванні предмету, здобутого кримінально протиправним шляхом, придбав та мав на меті збути такий предмет, сприяв приховуванню кримінального правопорушення, а саме, без заздалегідь обіцяного приховування займався його переоформленням та реалізацією, сприяв приховуванню викраденого транспортного засобу.

Свідчень та доказів щодо пособництва у незаконному заволодінні транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Auris 1.6L» 2013 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 належного потерпілій ОСОБА_7 , вартість якого відповідно до висновку авто товарознавчої експертизи №11/1-104 від 04.07.2018 становить 346051 грн. 56 коп., що більш ніж у 250 разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_6 не надано.

Свідки ОСОБА_56 та ОСОБА_57 дали покази, які свідчать про те, що ОСОБА_6 усвідомлюючи, що автомобіль «Toyota Auris 1.6L» 2013 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 викрадений, не звернувся до правоохоронних органів та потерпілої, а продовжував його переховувати та бажав отримати незаконне збагачення , продавши його іншим особам. Це також знайшло підтвердження в показах свідків захисту обвинуваченого - ОСОБА_58 та ОСОБА_59 .

До показань обвинуваченого ОСОБА_10 в частині викривальних показань відносно ОСОБА_6 суд відноситься критично, оскільки ОСОБА_10 на слідчих діях зазначав призвище впевненно, давав опис особи, впізнав ОСОБА_6 на фотографії, але в судовому засіданні кожного разу повторював, що ОСОБА_6 , що перебуває в залі судового засідання не приймав участі в скоєнні угону автомобіля та в домовленостях.

А саме тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.198 ККУкраїни, тобто заздалегідь не обіцяне придбання, зберігання майна, завідомо одержане кримінально протиправним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) майна, одержане кримінально протиправним шляхом.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, а в передбачених у статтях 48, 49 КК України підстав особу може бути звільнено також від покарання.

Стаття 198 КК України, за якою засуджується ОСОБА_6 відноситься до нетяжких злочинів. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, що передбачено ст.49 ч.1 п.2 КК України.

Стаття 74 ч.5 КК України передбачає, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86)

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліку у наркологічному диспансері, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та інших обліках), думку потерпілих щодо призначення покарання на розсуд суду, відомості характеризуючі особистість обвинуваченого - раніше не засуджувався, має постійне місце реєстрації та проживання, має сім`ю.

Обставин, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи особистість ОСОБА_6 , конкретні обставини кримінального провадження, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо без ізоляції від суспільства з застосуванням вимог ст.75 та 49 КК України.

Цивільний позов по провадженню залишити без розгляду.

Враховуючи, що процесуальні витрати, зазначені в обвинувальному акті документально не підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідками про витрати на проведення експертиз) тому суд не вирішує питання про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 368, 373-374, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ

Визнати ОСОБА_6 винуватим в скоєнні правопорушення передбаченого ст.198 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (один) року обмеження волі.

Відповідно до ст.ст. 49 ч.1 п.2, 74 ч.5 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання за ст.198 КК України за спливом строку давності притягнення до відповідальності.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1