Справа № 953/477/23
н/п 1-кс/953/2060/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судовий засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000133 від 18.01.2023, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця

м. Люботин Харківської області, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей, працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 109 КК України

встановив:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000133 від 18.01.2023, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , за ч.3 ст. 109 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом Президента РФ В. Путіна, Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ та Федеральну службу військ національної гвардії РФ.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжено.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що у період не пізніше 13.01.2023 у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел направлений на вчинення дій, спрямованих на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади, а саме на здійснення публічних закликів до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або до захоплення державної влади з використанням засобів масової інформації.

Так, ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, у період не пізніше 13.01.2023 (більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановленні), перебуваючи у м. Люботин Харківської області (більш точне місцезнаходження в ході досудового розслідування не встановлено), діючи з ідеологічних міркувань щодо вчинення дій, спрямованих на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади, з використанням відеокамери власного мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S7» IMEI НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 , записав особисте відеозвернення, яке у період не пізніше 13.01.2023 (більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановленні) розмістив на власному акаунті у соціальній мережі «Facebook» - « ОСОБА_8 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є доступним для огляду необмеженому колу користувачів вказаної соціальної мережі. Відповідно до висновку спеціаліста містить інформацію, виражену у формі публічних закликів до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або до захоплення державної влади.

19.01.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 109 КК України.

20.01.2023 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова застосовано стосвно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 18.03.2023.

14.03.2023 керівником органу прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3-х місяців, тобто до 19.04.2023.

Прокурор в судовому засіданні просить продовжити строк перебування під вартою ОСОБА_5 , підтримавши подане клопотання, посилаючись на існування ризиків, зазначених в п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та обгрунтованість пред*явленої підозри за ч. 3 ст. 109 КК України.

Підозрюваний в судовому засіданні просив відмовити в задоволені клопотання, зазначаючи, що умислу в нього на інкриміновані правопорушення не було, просить визначити домашній арешт у вигляді запобіжного заходу.

Захисник підтримав позицію підозрюваного, вказуючи, що доказів причетності підозрюваного до злочину, передбаченого ч.3 ст. 109 КК України, який інкриміновано його підзахисному немає, та підозрюваний позитивно характеризується.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133 від 18.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 109 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 109 КК України.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_5 є осудною особою, який досяг 16-річного віку.

За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 109 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.01.2023;Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.01.2023;Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.03.2023;Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.03.2023;Протоколом огляду від 18.01.2023;Протоколом огляду від 21.01.2023;Висновком спеціаліста від 19.01.2023.

Посилання сторони захисту на відсутність доказів в обгрунтуваність підозри нічим не підтверджено, є голослівним.

При цьому, слідча суддя враховує, що по даному кримінальному провадженню 15.03.2023 року призначена комплексна судова психолого-лінгвістична експерта, результатів якої станом на момент розгляду клопотання не надано.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується.

Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри, на даній стадії проведення досудового розслідування кримінального провадження, щодо вчинення ОСОБА_5 ,кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 109 КК України за викладених у клопотанні обставин. І доводи захисту з даного питання не спростовують висновків слідчого судді.

Вказане може бути підставою для продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

З представленого до суду клопотання вбачається неможливість завершити досудове розслідування з об*єктивних причин.

14.03.2023 керівником органу прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3-х місяців, тобто до 19.04.2023.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Дані ризики підтверджені тим, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, і на території іншої держави чи тимчасово окупованих частинах території України, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, враховуючі, що свідки це місцеві жителі м. Люботин Харківської області, які йому відомі, останній може вдатися до спроб незаконного впливу на свідків та інших осіб з користувачів мережі «Facebook», які мали можливість перегляду відеозапису, з метою відмови свідками надання показань або їх зміни, та враховуючи характер правопорушення та воєнний стан в Україні може продовжувати вчиняти відповідні дії.

Доводи сторони захисту про відсутність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчої судді.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, слідчий суддя вважає, що на цей час існують правові підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Даних на підтвердження зменшення ризиків стороною захисту не надано.

Слідчою суддею досліджені всі надані дані по особі підозрюваного та враховано, що він одружений з 26.10.2022 року, має на утриманні малолітню дочку, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та діти дружини від колишнього шлюбу проживають також з ними, дружина має статус багатодітної матері, даних про стягнення аліментів на утримання аліментів на утримання дітей дружини від колишнього шлюбу не надано, за наданою довідкою та характеристикою з ТОВ «Сільмаш-Харків» працював з 15.09.2022 року по 13.01.2023 року по посаді обвалювальника м*яса, позитивно характеризується. Також, надані за місцем мешкання дві різні за смислом характеристики відносно підозрюваного, які слідчим суддею досліджені.

Під час розгляду клопотання надані також дані на підтвердження хвороб ОСОБА_13 , однак зазначаю, що дані обставини не спростовують висновків суду і не свідчать про неможливість перебування підозрюваного в умовах тримання під вартою та перебування даної особи на утриманні підозрюваного.

Всі зазначені дані про особу, не зменшують існування вищезазначених ризиків, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючи наявність визначених ризиків, а також те, що злочин за ч. 3 ст. 109 КК України, є злочином проти основ національної безпеки України, який вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, те, що може впливати на свідків, продовжувати вчиняти правопорушення, ухилятись від слідства та суду, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, навіть за наявності наданих даних по особі підозрюваного, і слідчий суддя продовжує відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування. Об*активних даних на спростування даних висновків слідчого судді стороною захисту не надано.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 109 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів»

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

Постановив:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором по кримінальному провадженню №0000133 від 18.01.2023 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 34 дня тобто до 19 квітня 2023 року включно.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу УСБУ в Харківській області ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про продовження взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 19.04.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції в Харківський апеляційний суд протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя