ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/6417/22 (провадження № 1-кп/201/756/2022), відомості про яке 15 липня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000873, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 26 червня 2009 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки; 29 вересня 2011 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, звільненого 25 квітня 2014 року, на підставі ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2014 року, умовно-достроково на невідбутий строк один рік шість місяців двадцять два дні; 18 лютого 2015 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 311 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді одного року семи місяців позбавлення волі, звільненого 15 листопада 2016 року, на підставі ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2016 року, умовно-достроково на невідбутий строк два місяці двадцять днів, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2022 року ОСОБА_4 , приблизно о 17 годині 50 хвилин перебував в м. Дніпро, на пр. Гагаріна біля буд. 165, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин внаслідок словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Далі, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, перебуваючи за вищевказаною адресою у вищевказаний час, наблизився до ОСОБА_6 та стоячи до останнього з лівого боку наніс йому один удар своєю лівою рукою стиснутою в кулак в область голови, а саме лівої тім`яної ділянки, після чого ОСОБА_6 впав на землю, таким чином спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, гімарогічного забою речовини головного мозку правої лобної, скроневої, лівої скроневої часток, уламкового перелому скроневої та тім`яної кісток зліва, садна лівої тім`яної ділянки, параорбітальної гематоми зліва, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, відповідно до вимог п. 2.1.3 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року, № 6.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання із подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, а також обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього, а отже, зазначені дані у своїй сукупності свідчать про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, пов`язаного з його реальним відбуттям, при цьому, таке покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням обвинуваченого від його відбування з випробуванням буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам справедливості, достатності і розумності.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України скасувати, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти в залі суду.

Арешт на майно, який було накладено в рамках кримінального провадження № 0000873 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року ОСОБА_7 , після набрання вироком суду законної сили - скасувати.

Речовий доказ мобільний телефон Huawei P8 Elite, модель PRA-LA1, imei НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 з номером мобільного телефону НОМЕР_3 повернути за належністю власнику ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1