Справа № 347/1254/22
Провадження № 11-сс/4808/370/22
Категорія ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши без участі сторін апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Верховинського районного суду від 28.10.2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР щодо неправомірних дій слідчого судді Косівського районного суду ОСОБА_6 за ст. 366 КК України.
Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що в заяві ОСОБА_5 про вчинення злочину відсутні дані, які б вказували на наявність в діях слідчого судді ОСОБА_6 ознак вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, її дії мають форму відправлення правосуддя, під час якого суддя приймає рішення на основі незалежної оцінки всіх обставин справи, а тому вони не підлягають внесенню до ЄРДР.
В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Вказує, що слідчим суддею Косівського районного суду ОСОБА_6 неодноразово було винесено щодо нього незаконні рішення та застосовано подвійні стандарти. Стверджує, що всі його звернення до Косівського районного суду проходять через цю суддю, а тому є всі підстави вважати, що вона втручається в автоматизовану систему документообігу суду. На думку апелянта ухвали вказаної слідчої судді від 6.04.2022 року та 7.06.2022 року за №347/2251/20 є завідомо неправдивими та даною суддею в них були внесенні неправдиві відомості, що підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, зобов`язавши уповноважену особу Косівської окружної прокуратури внести відомості до ЄРДР стосовно судді Косівського районного суду ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України та визнати дії заступника керівника Косівської окружної прокуратури ОСОБА_7 незаконними через невиконання ним вимог ст. 214 КПК України.
Апеляційний розгляд провадження розглянуто без участі сторін відповідно до загальних положень ст. 604 КПК України через скорочені строки розгляду такої категорії апеляцій (3 дні) згідно ст. 422 ч.2 КПК України. Їх участь не є обов`язковою в апеляційній інстанції. Прокурор подав клопотання про розгляд провадження без його участі. Апелянт ОСОБА_5 не ставив питання про свою обов`язкову участь в апеляційній інстанції. Він повторно не з`явився до апеляційного суду, за даними якого він отримав електронне повідомлення на Вайбер про дату й час судового засідання, на телефонні дзвінки він не відповідає, йому направлено письмове судове повідомлення. Колегія суддів вважає, що в умовах воєнного стану судом вжито достньо заходів для повідомлення апелянта про судове засідання. За практикою ЄСПЛ та Верховного Суду учасник судового провадження зобов`язаний добросовісно дотримуватись процесуальних норм і систематично цікавитись процесуальною долею своєї судової справи й брати участь в судових засіданнях.
З`ясувавши обставини даного провадження, проаналізувавши всі апеляційні доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим й вмотивованим.
Висновок слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 є законним й обґрунтованим, немає процесуально-правових підстав для скасування оскарженої ухвали, тому що згідно конституційного принципу суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення.
Всі апеляційні доводи апелянта не спростовують вказаного висновку слідчого судді й ґрунтуються на його незгоді з оскарженим судовим рішенням, законність й обґрунтованість якого перевіряється у встановленому законом апеляційному порядку.
Оскаржена апелянтом ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 306, 307 КПК України.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування оскарженої ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
Слідчим суддею правильно зазначено, що згідно змісту ст. 214 КПК України внесення відомостей в ЄРДР належить до компетенції прокурора чи слідчого, що належить до їх дискреційних прав з правових підстав та у порядку, що визначені процесуальним законом. Позиція скаржника не є остаточною й визначальною. Системний аналіз положень вказаної норми закону дає підстави для висновку, що обов`язковій реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення скаржників, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, особливо щодо судового рішення судді.
Правильною є правова позиція слідчого судді про те, що скарга ОСОБА_5 не містить достатніх даних для внесення її відомостей до ЄРДР щодо судового рішення слідчого судді, яке нею ухвалено на підставі її правової оцінки всіх даних й обставин провадження.
Прийняте слідчим суддею рішення не може наперед містити переконливі ознаки неправомірності, воно може бути перевірено лише в апеляційному порядку. Незгода ОСОБА_5 з таким рішенням не може бути підставою для реєстрації кримінального провадження в порядку ст. 214 КПК України. Навіть скасування судового рішення не дає таких підстав, оскільки слідчий суддя своїм рішенням констатує свою правову позицію в конкретній справі, а за правову позицію судді немає відповідальності.
Такі висновки слідчої судді та апеляційного суду ґрунтуються на положеннях про незалежність й недоторканність суддів при відправленні правосуддя відповідно до Конституції України, ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», практики ЄСПЛ та Верховного Суду й Конституційного Суду України, на що є посилання в ухвалі слідчої судді.
Зокрема, згідно ст. 126 Конституції України, ст. 6 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється, суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення.

Вказані принципи незалежності й недоторканності суддів при відправленні правосуддя неодноразово підтверджували в своїх рішеннях ЄСПЛ, Конституційний Суд України, Верховний Суд.

Посилання апелянта на те, що слідчий суддя дала неправильну оцінку окремим рішенням слідчої судді, не може бути задоволено через відсутність правових підстав, оскільки вони грунтуються на засадах його незгоди з рішеннями слідчого судді, які можуть перевірятися лише порядку їх апеляційного оскарження.

Доводи апелянта про те, що в рішеннях слідчої судді він вбачає двійні стандарти, слід визнати необґрунтованими. В судовій практиці є випадки різної правової оцінки подібних обставин різними суддями навіть одного суду, що не є проявом кримінального правопорушення, а доказом різної правової позиції суддів з певних правових питань, що на цей час є цілком допустимим у судовій практиці.
Твердження апелянта про те, що його скарги постійно попадають на розгляд до вказаної слідчої судді, носить характер припущення і не може бути підставою для задоволення його апеляційної скарги.
Прохання апелянта про визнання в цьому провадженні дій прокурора незаконними не може бути задоволено через відсутність таких правових підстав у чинному КПК України.
Таким чином, апеляційні доводи апелянта ОСОБА_5 про необґрунтованість ухвали слідчого судді слід відхилити як необґрунтовані й невмотивовані.
За таких обставин апеляційна скарга апелянта не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Верховинського районного суду від 28.10.2022 року за його скаргою без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3
ОСОБА_4