Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/2341/22

Номер провадження: 1-кп/511/85/23

07 квітня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000396 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.09.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Студена Піщанського району Вінницької області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку, 2008 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 12 вересня 2022 року приблизно о 15 годині, будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку 15.05.2018 року набула права керування транспортними засобами, а 22.05.2020 року отримав посвідчення водія НОМЕР_1 категорією «В», знаходячись y селі Новоукраїнка, Роздільнянського району, Одеської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (0,93 %о етилового спирту в крові), усвідомлюючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування технічно справним автомобілем «MAZDA 626», номерний знак НОМЕР_2 , чим грубо порушив вимоги пункту 2.9 а) «Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що зобов`язують водія: п.2.9. «Водієві забороняється» а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В цей же день, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну та контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, здійснював рух в умовах необмеженої видимості по асфальтованому, сухому, дорожньому покриттю автомобільної дороги територіального значення НОМЕР_3 (/Р-33/-Роздільна-Єреміївка-/М-05/), на якій організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху в протилежних напрямках, з боку села Єреміївка у напрямку міста Роздільна Одеської області.

Ігноруючи вимоги до власної безпеки та безпеки пасажирів, ОСОБА_4 , під час руху, пасами безпеки пристебнутий не був, на місці переднього пасажира перевозив неповнолітню ОСОБА_7 , а на місці заднього пасажира ОСОБА_6 , також не пристебнутих пасами безпеки, чим порушив п/п в) пункту 2.3. Правил, якими передбачено: п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутими ременями безпеки…»

Приблизно о 15 годині 20 хвилин, рухаючись поза населених пунктів, між селами Новоукраїнка та Петро-Євдокіївка на території Роздільнянської міської територіальної громади Роздільнянського району Одеської області, на прямій, рівні ділянці горизонтального профілю, без пошкоджень дорожнього покриття, зі швидкістю, що суттєво перевищувала 87,6 - 92,6 км/год, ОСОБА_4 не переконався, що обрана ним швидкість забезпечить постійний контроль за траєкторію руху цього автомобіля і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим грубо порушив пункти :1.5; 2.3.б); 12.1;12.6ґ); 12.9.б) «Правил дорожнього руху», введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

п. 12.6. «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю:

ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.»;

п. 12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29,3.31,або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «і» пункту 30.3 цих Правил».

Своїми діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_4 свідомо створив небезпеку як для себе, так для життя і здоров`я пасажирів автомобіля, чим проявив злочинну самовпевненість, тобто передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховував на їх відвернення.

Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись із перевищенням допустимої на цій ділянці швидкості руху, водій ОСОБА_4 не вжив заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою не стежив, постійно не контролював рух керованого транспортного засобу, і як наслідок, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, не впорався з керуванням, допустив занос задньої частини автомобіля «MAZDA 626», номерний знак НОМЕР_4 , що призвело до втрати його курсової стійкості і некерованого виїзду за межі проїзної частини на праве за ходом руху узбіччя, з неодноразовим перекиданням, під час якого водій та пасажири вилетіли з салону цього транспортного засобу і впали на ґрунтове покриття.

В результаті ДТП пасажирам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Отже, ОСОБА_4 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5; 2.3. б), в); 2.9.а); 12.1; 12.6. г); 12.9. б); «Правил дорожнього руху», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і його фактичній дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засідання сторонами надано угоду про примирення від 07.04.2023 року між потерпілими: ОСОБА_6 , неповнолітньою ОСОБА_7 , за участю її законного представника ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471КПК України, по даному кримінальному провадженню №0000396 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.09.2022 року було укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди потерпілі: ОСОБА_6 , неповнолітня ОСОБА_7 , за участю її законного представника ОСОБА_8 з однієї сторони та обвинувачений ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 2400 (дві тисячічотириса ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілим, законному представнику неповнолітньою потерпілої.

Прокурор, потерпілі, законний представник неповнолітньої потерпілої, обвинувачений не заперечували проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим суд виходить з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення, шляхом опитування повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження цієї угоди, просив вказану угоду з потерпілими затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти затвердження укладеної угоди про примирення з обвинуваченим, також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди та просив призначити узгоджене сторонами покарання, оскільки обвинувачений повністю відшкодував шкоду завдану кримінальним правопорушенням, і не має до ОСОБА_4 претензій матеріального і морального характеру.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 та її законний представник ОСОБА_8 не заперечувала проти затвердження укладеної угоди про примирення з обвинуваченим, також розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, просили призначити узгоджене сторонами покарання, оскільки обвинувачений повністю відшкодував шкоду завдану кримінальним правопорушенням, і не мають до ОСОБА_4 претензій матеріального і морального характеру.

Відповідно до правил ст. ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинуваченням може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Узгоджена угодою про примирення міра покарання для обвинуваченого установлена, з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 щиро розкаявся та добровільно відшкодував заподіяну шкоду, в силу вимог ст. 89 КК України є особою раніше не судимою, позитивно характеризується за місцем проживання, повністю відшкодував шкоду потерпілим, завдану кримінальним правопорушенням, а також з урахуванням думки потерпілих, які є родичами обвинуваченого і не мають до останнього претензій матеріального і морального характеру.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілими угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Суд при вирішенні питання про можливість призначення покарання узгодженого сторонами угоди враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, позитивно характеризується за місцем проживання, повністю відшкодував шкоду потерпілим, завдану кримінальним правопорушенням, а також з урахуванням думки потерпілих, які не мають претензій матеріального і морального характеру та відсутність обставин, що б обтяжували покарання, а тому за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вважає, за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.1 ст. 286-1 КК У країни у вигляді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириса ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про примирення.

Оскільки умови угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим, повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.09.2022 року був накладений арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження, а саме на автомобіль «MAZDA» реєстраційний номер НОМЕР_4 .

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.

На досудовому слідстві проведені: судово автотехнічна експертиза технічного стану автомобіля «MAZDA626», р.н. НОМЕР_4 , № 22-4762 від 14.09.2022 року, вартістю 1887,70грн. , судово транспортно-трасологіну експертизу № 22-4761 від 14.09.2022 року, вартісю 1887,70грн., та судово автотехнічна експертиза обставин ДТП, № 22-4827 від 16.09.2022 року, вартістю 1887,70грн.

Загальна сума судових витрат 5663,10грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, згідно ч.2 ст.124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 07 квітня 2023 року, укладену між потерпілими: ОСОБА_6 , неповнолітньою ОСОБА_7 , за участю її законного представника ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000396 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.09.2022 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначити йому покарання узгоджене сторонами кримінального провадження із врахуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириса) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 5663,10грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.09.2022 року на транспортній засіб марки «MAZDA» реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Речові докази по справі:

- транспортний засіб марки «MAZDA» реєстраційний номер НОМЕР_4 , після набрання вироком законної сили, повернути за належністю.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1