233 № 233/1611/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 від 20 травня 2022 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області, громадянина України, розлучений, має одну малолітню дитину, має неповну вищу освіту, проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 1 відділення 1 взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО), військове звання «солдат», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадження Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 04.10.2022 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 від 20 травня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, затверджений 03 жовтня 2022 року прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про направлення обвинувального акту до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про зміну підсудності кримінального провадження, оскільки доказами по справі є документи з грифом «ТАЄМНО», а саме бойове розпорядження Головнокомандувача ЗСУ №2508Т від 23.04.2022 та бойове розпорядження Командувача Сил ТрО ЗСУ №760/257/Т від 24.04.2022, які не були розсекречені і відкриті стороні захисту під час досудового розслідування. Оскільки в Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області відсутні судді та працівники суду з допуском до державної таємниці, то дослідити ці документи в судовому засіданні буде неможливо, в зв`язку з чим, на його думку, доцільно передати кримінальне провадження до суду, в якому є судді з допуском до державної таємниці.

Захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора, зазначила, що зазначені ним документи, які мають гриф «ТАЄМНО», дійсно не були відкриті стороні захисту під час досудового розслідування, хоча вони заявляли клопотання про ознайомлення з ними, але є надважлими для вирішення справи по суті, і сторона захисту обов`язково наполягатиме на їх досліджені, оскільки саме вони мають вирішальне значення для встановлення наявності законних підстав переведення підрозділу сил ТрО, в якому проходить військову службу обвинувачений ОСОБА_6 , з місця дислокації до зони бойових дій.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає його передчасним. На її думку, спочатку суду необхідно вирішити клопотання захисника про поверненні обвинувального акту, яке вже отримане судом.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника ОСОБА_5 .

Вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

Оскільки у Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області станом на теперішній час дійсно відсутні судді та працівники суду, які б мали доступ до державної таємниці, суд не зможе дослідити докази з грифом «ТАЄМНО», зокрема зазначені прокурором бойові розпорядження, під час дослідження доказів, а тому дійсно доцільно направити справу до відповідного апеляційного суду для розгляду клопотання прокурора про зміну підсудності.

Щодо думки захисника ОСОБА_5 про необхідність першочергового вирішення клопотання про повернення обвинувального акту, суд зазначає, що приступаючи до оцінки обвинувального акту щодо його відповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд автоматично визнає за собою підсудність справи, що надійшла на розгляд, що в теперішній час є дискусійним питанням, тому вважає, що в першу чергу необхідно остаточно визначити підсудність кримінального провадження.

Крім того, прокурор у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ще на 60 днів, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати.

Захисник ОСОБА_4 , в свою чергу заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та заявила клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки, на її думку, обвинувачення не підтверджується належними і допустимими доказами, що буде стороною захисту доведене під час судового розгляду, ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації, під час перебування під вартою стан його здоров`я значно погіршився, і в умовах гауптвахти йому не надається необхідної медичної допомоги та не забезпечується проведення необхідних медичних досліджень організму. Крім того, перебуваючи під вартою, ОСОБА_6 , який є студентом вищого навчального закладу, не має можливості продовжувати навчання. ОСОБА_6 не має наміру переховуватись або іншим чином перешкоджати правосуддю, перебуваючи на волі йому буде значно легше брати участь в судових засіданнях за допомогою власних технічних засобів або через приміщення будь-якого суду, оскільки на гауптвахті часто відсутнє електропостачання та інтернет-зв`язок, що вже неодноразово унеможливлювало його участь в судових засіданнях.

Захисник ОСОБА_5 підтримала клопотання захисника ОСОБА_4 , просила змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши учасників судового провадження та вивчивши клопотання прокурора та сторони захисту дійшов такого висновку.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти до 05 грудня 2022 року включно.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_6 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу, зібраному у справі, вважає за доцільне продовжити відносно нього строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, беручі до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, може бути визнане обвинуваченим ОСОБА_6 більш небезпечним, ніж втеча. У зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний розгляд кримінального провадження у суді;

- ризик незаконно впливати свідків обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_6 , отримавши доступ до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, володіє інформацією стосовно свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови від показів. За таких обставин ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Окрім того, ОСОБА_6 є військовослужбовцем Збройних Сил України, має досвід застосування зброї, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу, перебуваючи на волі, матиме усі можливості вплинути на свідків у вказаному кримінальному правопорушенні з числа інших військовослужбовців, зокрема, на своїх прямих начальників та командирів і співслужбовців з якими знайомий особисто;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого обвинувачується, як військовослужбовець, може вчинити злочини, передбачені ст.ст. 407, 408 КК України.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_6 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З приводу посилання сторони захисту на ненадання обвинуваченому ОСОБА_6 належної медичної допомоги в умовах гауптвахти та незабезпечення йому права на навчання, суд зазначає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти звернення ОСОБА_6 з відповідних питань до медичної частини гауптвахти та керівництва гауптвахти, оскільки заява на дозвіл використання мобільного телефону для навчання не містить вхідної реєстрації гауптвахти та резолюції про відмову у задоволенні заяви, а також не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_6 хвороб, які унеможливлюють його тримання під вартою або потребують проведення обстежень, направлення на які видані лікувальними установами.

Більше того, відповідно до вимог ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи особливу суспільну небезпеку протиправного діяння обвинуваченого, суд вважає недоцільним визначення розміру застави.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, в свою чергу, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 177, 182, 183, 372, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про направлення матеріалів кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду для розгляду його клопотання про зміну підсудності кримінального провадження задовольнити.

Матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 від 20 травня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду для розгляду клопотання прокурора про зміну підсудності кримінального провадження.
Клопотання прокурора про продовження строку застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти - задовольнити.
Продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти Східного територіального управління ВСП розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , строком до 02 лютого 2023 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді триманні під вартою відмовити.
Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена учасниками процесу шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1