ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6558/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1524/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Валки Харківської області апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2022 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.05.2014 року року ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, передбаченого пунктом 6 частини 2 статті 115 КК України до 11 років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 12.10.2019 року та остаточно призначено покарання у виді 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.02.2016 року ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.02.2014 року по 01.07.2014 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 27 лютого 2014 року.

Кінець строку відбування покарання 23 квітня 2025 року.

Захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.05.2014 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 липня 2022 року відмовлено у задоволенні вищезазначеного клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 .

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних, що характеризують особу засудженого, обсягу виконуваних засудженим робіт, його поведінки під час відбування покарання, наявності в нього судимостей за умисні тяжкі злочини, скоєння злочинів в період іспитового строку, наявності невідшкодованого цивільного позову та судових витрат, відомостей, які містяться в матеріалах, не підтверджують процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, не дають підстави для висновку, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2014 року, а отже клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є передчасним.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.07.2022 року скасувати повністю. Ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання та звільнити ОСОБА_7 умовно достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, на підставі статті 81 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Судом в оскаржуваній ухвалі зазначено, що ОСОБА_7 характеризується посередньо, робить висновок про пристосування засудженого до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації. Вказаний висновок суперечить фактичним обставинам, оскільки відповідно до наданої на адвокатський запит характеристики установи, ОСОБА_7 за період відбування покарання здобув професію фрезерувальник другого розряду та прагне до підвищення освітнього рівня, приймає участь у роботі самодіяльних організацій та проявляв соціально корисну активність в організації їх роботи, входить до складу колективу засуджених установи, на профілактичному обліку не перебуває, підтримує соціально-активні зв`язки з рідними. Заохочувався адміністрацією установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, по відношенню до представників адміністрації ввічливий, норм санітарії та особистої гігієни дотримується, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний вигляд та у повному обсязі виконує доручену роботу.

Отже, вказане свідчить про факт виправлення та перевиховання засудженого та спростовує посилання прокурора про недосягнення цілей покарання та не підтвердження виправлення засудженого.

Захисник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що у ОСОБА_7 4 стягнення були погашені, в подальшому засуджений не допускав нових порушень та отримав 8 заохочень, що ще раз підтверджує про позитивні зміни ОСОБА_7 .

Щодо посилання суду про наявність невідшкодованого цивільного позову, захисник посилається на те, що до колонії до теперішнього часу не надходив виконавчий лист, тому відрахування не здійснювалось, а засуджений перебуваючи під вартою сам не в змозі здійснювати відрахування, тому невідшкодування цивільного позову не може бути враховано при прийнятті рішення за його клопотанням.

Також 07.11.2022 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_8 про дострокове розірвання договору про надання юридичних послуг засудженому ОСОБА_7 , разом з цим подану апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності:
- 19.11.2008 року за частиною 3 статті 185 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 29.04.2009 року за частиною 2 статті 289, частиною 3 статті 357, частиною 1 статті 70, частиною 4 статті 70 КК України засуджений до 5 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 12.10.2009 року за частиною 2 статті 189, частиною 1 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 70, статтею 71 КК України засуджений до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі пункту «а» статті 1 Закону України « Про амністію» від 19.04.2007 року звільнений від покарання за частиною 1 статті 185 КК України.
Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.05.2014 року ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, передбаченого пунктом 6 частини 2 статті 115 КК України до 11 років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 12.10.2019 року та остаточно призначено покарання у виді 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.02.2016 року ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.02.2014 року по 01.07.2014 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.02.2014 року. З 28.02.2014 року утримувався в ДУ «Харківський УВП (№27)». З 17.07.2014 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Відповідно до характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_9 , погодженої з в.о. заступника начальника установи із соціальної- виховної та психологічної роботи ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_10 07 червня 2022 року, засуджений за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання порушував, за що був покараний у дисциплінарному порядку, але на даний час дисциплінарні стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочувався адміністрацією установи, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці з метою стимулювання право слухняної поведінки. У взаємовідносинах з іншими засудженими допускав випадки неввічливої поведінки. По відношенню до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем. Норм санітарної та особистою гігієни дотримується, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. До праці ставиться задовільно, завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. Згідно вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2014 року має задоволений цивільний позов на загальну суму 201959,12 грн. та має судові витрати на загальну суму 244,50 грн., але на даний час виконавчі листи до установи не надходили. За період відбування покарання засуджений здобув професію «фрезерувальник другого розряду» в «Олексіївському навчальному центрі (№25)». За весь період відбування покарання засуджений характеризується посередньо.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_7 , виданою начальником відділення соціально-психологічної служби державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25), до ОСОБА_7 було застосовано чотири стягнення: від 06.11.2017 року оголошено попередження за порушення форми одягу(погашено); від 10.12.2021 року оголошено попередження за неввічливу поведінку до іншого засудженого (погашено); від 05.01.2021 року поміщений в дисциплінарний ізолятор без виведення на роботу на строк 3 доби (погашено); від 01.11.2021 року оголошено попередження за зберігання забороненого предмету та неввічливу поведінку до іншого засудженого (знято). Також до засудженого застосовувалось вісім заохочень: від 18.08.2016 за сумлінну поведінку та ставлення до праці у виді подяки; від 23.11.2016 було надано додаткове тривале побачення за сумлінну поведінку та ставлення до праці; від 31.07.2017, 08.04.2020,13.11.2020,19.07.2021 оголошено подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; від 15.10.2021 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці у виді додаткового тривалого побачення.
Відповідно до довідки, наданої головним бухгалтером начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_11 , засуджений ОСОБА_7 регулярно виводився на оплачувані роботи та працював на Державному Підприємстві « Підприємство ДКВС України (№25)», а саме в такий період серпень, вересень, жовтень 2015 року; травень, червень, липень, вересень, жовтень, листопад ,грудень 2016 року; січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року; січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року; січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2019 року; лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року; січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року. В січні 2022 року виводився на оплачувані роботи та працював на посаді «підсобний робітник».
При цьому колегія суддів враховує, що до ОСОБА_7 було застосовано чотири стягнення: від 06.11.2017 року оголошено попередження за порушення форми одягу; від 10.12.2021 року оголошено попередження за неввічливу поведінку до іншого засудженого; від 05.01.2021 року поміщений в дисциплінарний ізолятор без виведення на роботу на строк 3 доби; від 01.11.2021 року оголошено попередження за зберігання забороненого предмету та неввічливу поведінку до іншого засудженого. Також до засудженого застосовувалось вісім заохочень: від 18.08.2016 за сумлінну поведінку та ставлення до праці у виді подяки; від 23.11.2016 було надано додаткове тривале побачення за сумлінну поведінку та ставлення до праці; від 31.07.2017, 08.04.2020,13.11.2020,19.07.2021 оголошено подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; від 15.10.2021 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці у виді додаткового тривалого побачення.
Доводи апелянта про те, що стягнення, які були застосовані до засудженого ОСОБА_7 погашені в установленому порядку, а тому не можуть братися до уваги, є суб`єктивними і безпідставними, оскільки судом враховується уся поведінка засудженого, яка передувала перед вирішенням питання щодо умовно-дострокового звільнення цієї особи від подальшого відбуття покарання та її ставлення щодо вчиненого злочину, а, в даному випадку, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 є засудженим за вмисне вбивство іншої особи, тобто за вчинення злочину проти життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю.
З урахуванням невідбутої частини покарання і поведінки засудженого на протязі усього часу перебування під вартою, на час апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено підстав щодо звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.05.2014 року.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, звільнявся за попередніми вироками від відбування покарання з випробуванням та на підставі Закону України «Про амністію», але вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, передбачене пунктом 6 частини 2 статті 115 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Крім того, за час відбування покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.05.2014 року ОСОБА_7 допускав порушення режиму тримання, за що мав 4 стягнення, які станом на час апеляційного розгляду хоча і погашені, але свідчать про негативну поведінку засудженого та його небажання стати на шлях виправлення і перевиховання.
Більш того, починаючи з 2016 року, засуджений має лише 8 заохочень.
Апеляційні доводи захисника про те, що за засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання здобув професію «фрезерувальник другого розряду» та прагне до підвищення освітнього рівня, приймає участь у роботі самодіяльних організацій та проявляв соціально корисну активність в організації їх роботи, входить до складу колективу засуджених установи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо недоцільності умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , враховуючи те, що він раніше неодноразово засуджувалася та звільнялася від відбування призначеного покарання з випробуванням та відповідно до Закону України «Про амністію», але знову вчинив умисний злочин, а саме умисне вбивство з корисливих мотивів, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку засудженого та небажання ставати на шлях виправлення, за час відбування покарання має нестабільну поведінку, у зв`язку з чим таке звільнення ОСОБА_7 , на підставі статті 81 КК України, від відбування покарання не буде ефективним.
Крім цього, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за весь час відбування покарання засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення, про що свідчать стягнення, що були на нього накладені, а тому незрозуміло якою буде його поведінка у разі умовно-дострокового звільнення.
Внаслідок оцінки всіх перелічених вище обставин суд першої інстанції об`єктивно дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності всіх передбачених умов, передбачених положеннями статтею 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення та недоцільності і передчасності звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, на час звернення з відповідним клопотанням.
Апеляційні доводи захисника про те, що позитивна характеристика ОСОБА_7 свідчать про те, що засуджений суттєво змінив свою поведінку та ставлення до праці, на думку колегії суддів, з урахуванням невідбутої засудженим частини покарання на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення майжеа три роки, є передчасними та суб`єктивними, оскільки засуджений тільки почав ставати на шлях виправлення.
Крім того, хоча до установи виконання покарань не надходили виконавчі листи за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.05.2014 року щодо відшкодування ОСОБА_7 цивільного позову на загальну суму 201 959,12 грн. та судових витрат на загальну суму 244,50 грн., але самим засудженим починаючи з 2015 року також не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм статті 81 КК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання захисника, внаслідок неефективності такого заходу щодо попередження вчинення ним нових злочинів, та відсутності беззаперечних та переконливих підстав, на підставі яких можна зробити висновок про виправлення засудженого ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 405, 407 КПК України, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: