Дата документу 28.12.2022
Справа № 334/5763/17
Провадження № 1-кп/334/50/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м. Запоріжжі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0005691 від 16.09.2016 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.1, ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005691 від 16.09.2016 відносно ОСОБА_5 (головуючий суддя ОСОБА_6 ).

Згідно розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2018 проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

У підготовче судове засідання ОСОБА_5 протягом всього часу перебування справи в провадженні суду не з`являється.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2022 залучено захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги у зв`язку з тим, що угода з адвокатом, який здійснював захист ОСОБА_5 , була розірвана за взаємною згодою сторін.

У підготовче судове засідання 28.12.2022 ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_7 , потерпілі не з`явились.

Захисник ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

Прокурор підтримав клопотання захисника, вважає його обґрунтованим. Оскільки згідно ст. 49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1, ч.2 ст. 190 КК України закінчилися, ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закриттю. Клопотання вважає можливим розглянути за відсутності ОСОБА_5 , оскільки у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру зазначено про доцільність його розгляду без участі підозрюваного у зв`язку з його психічним захворюванням, і це не порушить його права.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до таких висновків.

Згідно клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , останній своїми умисними діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст. 190 КК України, у вересні та жовтні 2016 року відповідно.

Санкція ч.1, ч.2 ст. 190 КК України передбачає відповідальність у виді обмеження волі на строк до трьох років та у виді позбавленням волі на строк до трьох років відповідно.

Згідно чинної редакції ст.. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Стаття 49 КК України визначає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (п.2 ч.1); три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (пункт 2 частини 1); п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини (пункт 3 частини 1).

З урахуванням наведених положень закону сторони кримінального провадження просили звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності.

При вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності суд, в тому числі, повинен встановити наявність або відсутність обставин, передбачених ч.3 ст.49 КК України, яка передбачає, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Жодних належних доказів, які б містили такі відомості, суду не надано.

Суд також враховує, що кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій, тоді як у клопотанні вказується про наявність умислу у ОСОБА_5 на скоєння кримінальних правопорушень та надано оцінку вчиненому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190 КК України.

Також суд не вважає можливим розглянути дане клопотання захисника без участі ОСОБА_5 у судовому засіданні, оскільки на думку суду, це призведе до порушення його прав.

У клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру зазначено про доцільність його розгляду без участі підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з його психічним захворюванням, та є посилання на висновок судово-психіатричної експертизи від 23.11.2016. До судового засідання 28.12.2022 жодного разу учасники провадження не заявляли про можливість розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за відсутності ОСОБА_5 , наводячи обґрунтовані доводи про доцільність з`ясування стану його осудності на теперішній час.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_5 та/або його законного представника про виклик в судове засідання.

При цьому, у клопотанні анкетні відомості ОСОБА_5 щодо його місця проживання не відповідають фактичному стану речей, оскільки здійснити його виклик до суду за вказаною адресою не виявилось можливим жодного разу. Згідно відомостей правоохоронних органів щодо особи ОСОБА_5 , він вважається причетним до вчинення інших кримінальних правопорушень на території м. Запоріжжя, Запорізької області та інших регіонів України. Жодних клопотань щодо встановлення фактичного місця проживання, місця перебування ОСОБА_5 стороною обвинувачення не заявлялось.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 314, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали 02.01.2023 року о 12-40 год.

Суддя: ОСОБА_1