У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2022 року м. Ужгород
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області від 15.09.2022 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.11.2022 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів.
Клопотання прокурор мотивує тим, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Разом з тим, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Окрім цього, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №259/2022 від 18 квітня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Також відповідно до Указу президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Крім цього, 30 червня 2022 року у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номеру, звідки поза волею потерпілої, в умовах воєнного стану, викрав набір тарілок з маркуванням «GREAT COURSE» у кількості 12 (дванадцять) штук, набір тарілок з маркуванням «BY SYRACUSE CHINA» у кількості 6 (шість) штук, набір тарілок з маркуванням «Fine line» у кількості 8 (вісім) штук, після чого покинув вищевказаний будинок маючи реально можливість розпоряджатися викраденим майном.
Також 12 вересня 2022 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу, через незачинені дверцята автомобіля, проник до транспортного засобу марки «Ваз» моделі «2101» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі дороги навпроти будинку за адресою: АДРЕСА_1 , звідки поза волею потерпілого, в умовах воєнного стану, викрав дві автомобільні акустичні колонки марки «MYSTERY» моделі «MJ-693», після чого покинув вищевказаний транспортний засіб маючи реально можливість розпоряджатися викраденим майном.
07 вересня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в чиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.
12 вересня 2022 року ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КПК України після вчинення ним нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Обґрунтовуючи доводи клопотання прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може переховуватися від суду, зокрема це підтверджується тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого суспільно-небезпечного злочину, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній, знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати свідків даної події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показань, а також схиляти свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні показання зможуть призвести до винесення відносного обвинуваченого обвинувального вироку, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при судовому розгляді даного кримінального провадження; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечила проти задоволення клопотання прокурора, зазначила, що ОСОБА_5 вину у вчиненому визнає, щиро кається, а відтак вважає, що ризики переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, впливати на свідків чи потерпілих у цьому кримінальному провадженні відпали. Також просила врахувати, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, а тому просила застосувати до нього біль м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав пояснення свого захисника адвоката ОСОБА_6 ..
Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 з приводу заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний з урахуванням його особи, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Крім того, беручи до уваги, що свідки та потерпілий у судом ще не були допитані, а в силу вимог ч. 4 ст. 95, ст. 224, 225 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Таким чином, суд приходить до переконання про існування також ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого, перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни та дачі їх показів на користь обвинуваченого.
Також враховуючи всі обставини кримінального провадження, суд приходить до переконання про наявність ризику щодо можливості ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Що стосується ризику можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, суд вважає, що такий прокурором не обґрунтований та нічим не доведений.
Суд критично оцінює доводи сторони обвинувачення щодо можливості застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки наявність наведених ризиків, а також сукупність обставин вчинення кримінального правопорушення не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосовуючи вказаний запобіжний захід, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою його застосування.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Таким чином, вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, останній раніше судимий, вичинив новий умисний злочин перебуваючи під іспитовим строком, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_5 покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.
У відповідності з ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
У випадку внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_5 прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не спілкуватися із свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Керуючись ст.ст.176-178,331,369-372 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Ужгородського району, м. Чоп, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду, але не більше ніж на 60 (шістдесят) днів, а саме до 03 січня 2023 року включно.
Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_5 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- не спілкуватися із свідками у цьому кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.11.2022 року об 11 год. 25 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7 ОСОБА_8