КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1865/2022 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_12 , представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, працює складальником з деревини в ТОВ «Еліо Україна», несудимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов прокурора задоволено повністю.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, 10 липня 2016 року близько 03 год. водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Opel Vectra», д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вулиці Виноградній між населеними пунктами Лісники - Ходосіївка в напрямку с. Ходосіївка Києво-Святошинського району Київської області, поблизу будинку 37 по вулиці Виноградній був неуважним, змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу для руху, де здійснив зіткнення із моторолером «Yamaha Super Jog ZR» без реєстраційного номеру під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по вул. Виноградній в зустрічному напрямку в с. Лісники.

Внаслідок зіткнення водій моторолера «Yamaha Super Jog ZR» ОСОБА_9 згідно даних висновку експерта № 231/Д віл 27.10.2016 року отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Пасажир моторолера «Yamaha Super Jog ZR» ОСОБА_10 внаслідок зіткнення, згідно даних висновку експерта № 227/Д від 27.10.2016 року отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а також легкі тілесні ушкодження.

Грубе порушення в даній дорожній обстановці водієм ОСОБА_7 вимог п. «1.5», п. «б» п. 2.3, п. «а» п. 2.9, п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілім ОСОБА_10 та ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, мотивуючи неповнотою та необ`єктивністю судового розгляду; зокрема, судом не взято до уваги, що водій моторолера, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався в темну пору доби без увімкненого світла фари; висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_7 не відповідає вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки у висновку не внесенні відомості про заклад охорони здоров`я, де проведено огляд та мокра печатка закладу, також відсутні відомості про працівника поліції, який направив обстежувану особу; копія висновку не вручалася ОСОБА_7 ; показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не узгоджуються із доказами, дослідженими судом: даними висновку авто-технічної експертизи, висновкам судово-медичних експертиз, рапорту слідчого, що суд залишив поза увагу та не дав оцінки.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, прокурор ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки, мотивуючи тим, що обвинувачений вину у вчиненому злочині не визнав, жодних дій на відшкодування заподіяних потерпілим збитків не вчинив; суд не дав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_7 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння

Представник ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року в частині вимог відшкодування шкоди потерпілим та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що суд не обґрунтував визначеного розміру моральної шкоди та не навів мотивів прийнятого рішення у цій частині.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих; потерпілих та їх представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечували щодо апеляційної скарги захисника; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та скаргу представника потерпілих, а також заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника; провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним та обґрунтованим.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли би істотно вплинути на висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, спростовуються сукупністю доказів, безпосередньо дослідженими судом під час судового розгляду, яким суд дав оцінку у розумінні ст. 94 КПК України.

Так, на підтвердження встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції дослідив: дані рапорту старшого слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_13 , зареєстрованого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події 10.07.2016 року за № 21763 про те, що водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», д/н НОМЕР_1 , рухаючись по а/д Лісники-Ходосівка в напрямку с. Ходосівка, виїхав на зустрічну смугу для руху, де здійснив зіткнення із моторолером «Yamaha», без д/н під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався в напрямку с. Лісники. Внаслідок зіткнення ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, доставлений до лікарні № 17 м. Києва з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, перелом основи черепа, пасажир моторолера ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження: ЗЧМТ, ЗТГК, ЗТЖ, перелом лівої гомілки (том 1 а.с. 80);

дані схеми ДТП: місце зіткнення транспортних засобів зафіксовано на схемі місця ДТП позначкою «4», де виявлено осип скла та пластику (том 1 а.с. 85-101), та розташоване у смузі руху скутера, що підтверджено висновком експерта № 19/8-02/989 від 06.10.2019 року), також схемою місця ДТП в смузі руху скутера позначкою «6» зафіксовано пошкодження асфальту у вигляді вибоїни (том 1 а.с. 101);

дані висновку експерта № 227/Д від 18-27.10.2016 року:згідно наданій медичній документації та висновку консультанта-рентгенолога КОБ СМЕ виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для регресу неврологічної симптоматики при струсі головного мозку та для загоєння ран необхідно термін більше 6 днів, але менше 21 дня (том 1 а.с. 137-138). При цьому у дослідницькій частині висновку зазначено, що ОСОБА_10 доставлена КШД з місця ДТП, пасажир (том 1 а.с. 137 зворот), що вказано і в медичній карті стаціонарного хворого № 1038 ОСОБА_10 , витребуваної в порядку тимчасового доступу з Київської міської клінічної лікарні № 17.

дані висновку експерта № 231/Д від 25-27.10.2016 року: згідно медичної документації та висновку консультанта-рентгенолога КОБ СМЕ у ОСОБА_9 черепно-мозкова травма утворилась від дії тупого предмету, і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (том 1 а.с. 139-140);

дані висновків щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння (акти медичного огляду № 003078, № 003077 від 10.07.2016 року) відділення швидкої медичної консультативної наркологічної допомоги ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебували в стані алкогольного сп`яніння (том 2 а.с. 27,28);

данівисновку експерта комплексної судово-медичної авто технічної експертизи (експертиза за матеріалами справи) № 55/К/9816/17-52 від 11.12.2017 - 22.01.2018 року:аналіз відомих обставин справи вказує, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди відбулось фронтальне зіткнення автомобіля «Opel Vectra» з моторолером. Первинно контактували переднє колесо моторолера «Yamaha» і ліва кутова частина автомобіля «Opel Vectra». Зважаючи на неспіврозмірність мас транспортних засобів після зіткнення відбулося відкидання моторолера праворуч і за ходом руху автомобіля. Особи, які перебували на моторолері, після зіткнення, внаслідок інерції, зберігаючи первинний напрямок руху, переміщувалися вперед, в бік автомобіля;

дані акту медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 з якого убачається, що огляд обвинуваченого проведений в Центральній районній лікарні Києво-Святошинського району - 10.07.2016 року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - 3,3 проміле етилового спирту (том 2 а.с. 24).

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття.

При цьому, суд відкинув як доказ дані висновку експерта ОСОБА_14 , який стосується технічних характеристик моторолера «Yamaha Jog ZR», оскільки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 були на моторолері іншої марки - «Yamaha Super Jog ZR»; також суд не взяв інформацію, надану захисником у виді скріншотів різних інтернет-ресурсів (том 2 а.с. 99-102), оскільки вона не має властивості належного доказу, а є орієнтуючими даними щодо моделі моторолера та не стосується даних моторолера, на якому ОСОБА_15 та ОСОБА_16 потрапили в ДТП.

Також, суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 як неінформативні, оскільки вони не доводять винуватості або невинуватості водія ОСОБА_7 в межах висунутого йому обвинувачення, вказані свідки були пасажирами автомобіля ОСОБА_7 та, будучи напідпитку, за дорожньою обстановкою не спостерігали; показання свідка ОСОБА_19 , ОСОБА_20 також не містять даних щодо фактичних обставин ДТП, оскільки вони не були очевидцями події.

Дані, отримані під час огляду місця події, свідчать про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося у смузі руху моторолера, тобто у зустрічному для водія ОСОБА_7 напрямку.

Однозначних висновків про те, що на момент ДТП моторолер рухався з виключеною фарою, а тому був непомітним для водія ОСОБА_7 , під час розгляду кримінального провадження не здобуто, оскільки електрообладнання моторолера повністю знищене термічним впливом, що підтверджено висновком експерта від 28.12.2019 року № 15681/19-52 (том 2 а.с. 143-145).

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів уважає такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі докази кримінального провадження в їх сукупності, навів мотиви з яких визнав ряд доказів недопустимими, дав їм належну оцінку у розумінні ст. 94 КК України та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 286 КК України та належним чином вмотивував своє рішення.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке мало би бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Приймаючи рішення щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу засудженого, який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем реєстрації та проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення та цивільний позов не визнав. При цьому обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено; а обставиною, що обтяжує покарання, - визнано вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого є неспроможними, оскільки прокурор просить призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, тобто менше ніж призначив суд - 5 років позбавлення волі.

При цьому суд, всупереч твердження прокурора, врахував як обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Також рішення суду про позбавлення ОСОБА_7 права керувати транспортним засобом строком три роки, яке санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено як додаткове, та застосування якого відноситься до дискриційних повноважень суду, є обгрунтованим та таким, що відповідатиме меті покарання у розумінні ст. 50 КК України за дане кримінальне правопорушення.

Врахувавши вказані обставини, характер діяння і спосіб його вчинення, позицію сторони обвинувачення та сторони захисту щодо призначення ОСОБА_7 покарання, а також інші обставини в їх сукупності, ступінь небезпечності засудженого для суспільства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним строком на 3 роки, та навів достатні мотиви звільнення його від відбування основного покарання з іспитовим строком.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не спростовують висновки суду щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання. Суд навів докладні мотиви прийнятого рішення у цій частині і суд апеляційної істанції визнає їх прийнятними.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Також, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, оскільки суд першої інстанції дотримався у повній мірі вимог законодавства як процесуального так і матеріального, та прийняв законне, справедливе рішення, належним чином його обґрунтувавши.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих, суд першої інстанції, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, врахував характер та обсяг фізичних і душевних страждань, які зазнали потерпілі, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і, на переконання колегії суддів, сума компенсації моральної шкоди, визначена судом першої інстанції є співмірною.

Крім того, у суді апеляційної інстанції захисником надано докази щодо часткового відшкодування ОСОБА_7 завданої шкоди потерпілим, що свідчить про його намір компенсувати спричинені ним страждання.

При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, не встановлено; порушення, на які посилаються у своїх скаргах апелянти, не впливають на доведеність винності ОСОБА_7 , кваліфікацію його дій та призначення йому покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора, представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_12 , представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинского районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ______________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4