Справа № 932/526/23
провадження №1-кс/932/135/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання старшого слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна, в досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 від 11 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , а саме поліетиленового пакету з порошкоподібною речовиною білого кольору, 1 сліду пальця руки на 1 л/с, автомобілю марки Toyota Camry д/з НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Toyota Camry д/з НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 та ключ від вказаного автомобілю та мобільний телефон марки Iphone SE чорного кольору, у вигляді заборони користування, володіння та розпорядження ним.

В обґрунтування клопотання зазначила, що таке майно визнано речовими доказами та задля його збереження необхідно накласти арешт на таке майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, разом з матеріалами клопотання надав заяву в якій просив розглянути клопотання без його участі.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані додатки, вважаю за необхідне у задоволенні клопотання відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 від 11 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, за фактом виявлення у ОСОБА_5 сліп-пакету з порошкоподібною речовиною білого кольору, схожою на наркотичну у великих розмірах, яку він надав добровільно.

Ухвалою слідчого судді від 11 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення огляду, оскільки такий був наданий добровільно ОСОБА_5 в порядку 233 КПК України.

В ході проведеного огляду 10.01.2023 виявлено і вилучено у ОСОБА_5 поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, 1 слід пальця руки на 1 л/с, автомобіль марки Toyota Camry д/з НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Toyota Camry д/з НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 та ключ від вказаного автомобілю та мобільний телефон марки Iphone SE чорного кольору.

Постановою слідчого від 11.01.2023 вище перелічене майно визнане речовим доказом.

Так, відповідно до відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчим за погодженням з прокурором у клопотанні лише формально зазначено, що вилучені в ході огляду речі є речовими доказами, при цьому будь-якого обгрунтування відповідності їх вимогами ст. 98 КПК України, а саме того, що вони були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або як матеріальні об`єкти можуть бути доказами фактів чи обставин, що встановлюються у межах кримінального провадження, не наведено, як не додано до клопотання і будь-яких переконливих доказів таких обставин.

З клопотання та доданих до нього документів неможливо встановити, чому саме вилучені речі є об`єктом та предметом інкримінованого правопорушення Слідчим крім посилання на постанову про визнання їх речовими доказами не наведено змістовного обґрунтування того, яким чином вони як матеріальні об`єкти слугують доказом вчиненого кримінального правопорушення, які сліди кримінального правопорушення вони на собі зберегли, яким чином незастосування їх арешту потягне неможливість використання їх як доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, клопотання слідчого не містить належного обґрунтування відповідності майна, на яке пропонується накласти арешт, ознакам речового доказу, визначеним ст.98КПК України, до нього не додані копії відповідних документів та інших матеріалів, що підтверджують ці обставину, і якими слідчий обґрунтовує клопотання.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна, в досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 від 11 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 13.01.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1