Справа № 527/665/23
провадження № 1-кс/527/132/23
УХВАЛА

іменем України

30 березня 2023 року слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000156, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2023 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000156, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, за процесуального керівництва Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000156 від 26.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

26.03.2023 року о 15:42 до ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: вул. Шумейка, м. Глобине, Кременчуцького району, на даний час неподалік водойми перебувають особи, які розкладають наркотичні засоби та фотографують місця «закладок».

26 березня 2023 року старшим слідчим СВ ВП№1 КРУП ГУНП в Полтавській області майором поліції ОСОБА_5 відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000156 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

В ході проведення досудового розслідування допитаний в якості свідка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив наступне: 26.03.2023 року близько 13:40 год., він перебував поряд із своїм домогосподарством по АДРЕСА_1 , в цей час по березі річки проходили двоє невідомих осіб віком 17-18 років, та розмовляли російською мовою, в подальшому ОСОБА_6 спостерігав за їхніми діями та помітив як один із невідомих осіб щось ховав та фотографував на свій мобільний телефон, після чого повідомив про дану ситуацію своєму батькові який в свою чергу викликав працівників поліції.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив, що 26.03.2023 року він разом із своїм знайомим ОСОБА_8 прийшли до річки в м. Глобине, по маршруту, який обрав ОСОБА_9 . Під час їхнього переміщення по берегу річки ОСОБА_8 розкладав згортки перемотані ізоляційною стрічкою, так звані «закладки». ОСОБА_8 встиг розкласти близько 35 згортків на різній відстані один від одного, та після чого ОСОБА_9 фотографував на свій мобільний телефон місця схову згортків.

В ході досудового розслідування ОСОБА_7 , добровільно видав працівникам поліції свій мобільний телефон «Iphone 7» imei: НОМЕР_1 для подальшого призначення комп`ютерно-технічної експертизи, з метою перевірки останнього на причетність до даного кримінального правопорушення.

Оскільки в кримінальному провадженні є достатньо підстав вважати, що мобільний телефон марки «Iphone 7» imei: НОМЕР_1 , є доказом вчинення кримінального правопорушення, і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

У судове засідання слідчий не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, клопотання підтримував.

Власник майна у судове засідання слідчий не з`явився, належним чином повідомлений про дату. час та місце розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали (а.с. 1-5), дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене 27 березня 2023 року майно, набуло статусу тимчасово вилученого майна та визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

Зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у п.2 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речового доказу у кримінальному провадженні та може підлягати дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, як обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131,132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000156, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 27.03.2023 під час огляду, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 7» imei: НОМЕР_1 , який добровільно видав ОСОБА_7 , шляхом заборони користування, відчуження власнику чи іншим особам із залишенням в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1