1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6362/22 1-кп/335/745/2022
29 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжі в залі суду розглянувши матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,
Відповідно до ухвали судді від 29.09.2022 року зазначене кримінальне провадження було призначено до підготовчого судового засідання на 18.10.2022 року, яке було відкладено на 08.11.2022 року через неявку учасників процесу.
Згідно ухвали суду від 08.11.2022 року кримінальне провадження було призначено до судового розгляду на 15.11.2022 року, яке неодноразово відкладалося через неявку потерпілих.
Як убачається з матеріалів справи, однією з потерпілих в кримінальному провадженні є фізична особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою територією.
ВП ВС в постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 (Провадження № 14-31цс21) також нагадала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.
Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.
Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.
Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. ВП ВС неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення.
Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
За таких обставин, вважаю, що можливо застосувати за процесуальною аналогією положення щодо витребування доказів.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. ст. 12, 84 ЦПК України суд може витребувати докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 646 затверджено Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - Порядок), у п. 2 якого визначено, що база даних автоматизований банк відомостей, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які є внутрішньо переміщеними. Відповідальним за забезпечення формування та ведення бази даних є Мінсоцполітики.
Згідно з п.п. 12, 13 вказаного Порядку, посадові особи уповноважених органів мають право на безоплатній основі одержати інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Частиною 7 ст. 187 ЦПК України передбачено, що інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.
Отже, з метою забезпечення можливості участі потерпілої ОСОБА_5 у судових засіданнях з належним її повідомленням про час і місце їх проведення та розгляд зазначеного кримінального провадження необхідно витребувати у Міністерства соціальної політики Україниінформацію щодо неї з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Керуючись ст. ст. 12, 84, 187 ЦПК України, ст. ст. 84, 372 КПК України, суд,-
Копію ухвали для виконання надіслати Міністерству соціальної політики України, роз`яснивши, що у разі неможливості подання доказів у строк 5 днів з дня отримання копії ухвали, особи, які не мають можливості подати докази, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, встановлені законодавством України.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1