КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0001173 від 13.08.2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке було вилучено12.08.2022 року під час проведення огляду службового автомобіля Національної поліції України марки «Skoda» модель «Octavia Tour», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні №0001173 від 13.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: грошові кошти у сумі 8300 грн.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність тієї обставини,що майно, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001173 від 13.08.2022 року, а тому наявні достатні підстави для арешту, відповідно до вимог ч.1,2,3 ст.170 та ч.3 ст. 171 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити органу досудового розслідування в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Апелянти вказують на те, що: клопотання про арешт майна подане з порушенням вимог ст.171 КПК України, так як грошові кошти були вилучені 12.08.2022 року, а клопотання надійшло до слідчого судді 19.08.2022 року; матеріали по розгляду клопотання про арешт майна не містять повноважень особи, яка звернулась з клопотанням - відсутня постанова про створення групи прокурорів; в клопотанні органу досудового розслідування відсутнє обґрунтування накладення арешту на майно. Апелянти додають, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно винесена без належного з`ясування обставин кримінального провадження, оскільки органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що вилучене майно має важливе доказове значення для кримінального провадження, а саме було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №0001173. На переконання апелянтів відповідно до вимог ч.3 ст. 233 та 255 КПК України тимчасово вилучене майно має бути повернуто.

В судове засідання апеляційної інстанції власник майна та його представник - адвокат ОСОБА_7 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за їх відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційні вимоги в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ч. 2 п.1 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та належне обґрунтування необхідності арешту.

З матеріалів справи вбачається, що Фастівським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001173 від 13.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування з метою забезпечення збереження речових доказів звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, оскільки останнє відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку. Крім того колегія суддів звертає увагу і на те, що 15 серпня 2022 року постановою органу досудового розслідування вищезазначене майно визнано речовим доказом.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, зокрема, грошові кошти з метою його збереження.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні органу досудового розслідування, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянтів, слід визнати непереконливими.
Що стосується доводів апелянтів про те, що клопотання органу досудового розслідування про арешт майна подано з порушенням вимог ст..171 КПК України та розглянуто без додержання вимог КПК України і тимчасово вилучене майно підлягало поверненню, то колегія суддів не бере їх до уваги, так як слідчий суддя при розгляді клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно вилученого ході проведення оглядудотримався вимог ст. 170 КПК України, за якою арешт допускається, зокрема з метою збереження речових доказів.

Не погоджується колегія суддів і з доводами апелянтів про те, що матеріали по розгляду клопотання про арешт майна не містять повноважень особи, яка звернулась з даним клопотанням, так як вони спростовуються матеріалами справи, зокрема і витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за яким саме прокурор ОСОБА_5 здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке було вилучено12.08.2022 року під час проведення огляду службового автомобіля Національної поліції України марки «Skoda» модель «Octavia Tour», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні №0001173 від 13.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: грошові кошти у сумі 8300 грн - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3524/2022

Єдиний унікальний номер 381/2492/22
Доповідач: ОСОБА_1