ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/706/23 Справа № 243/2200/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

обвинуваченого: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_9 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_10 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0001863 від 23 грудня 2021 року на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.12.2022 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.12.2022 року задоволено клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_6 та клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Продовжено відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Житомирська установа виконання покарань № 8" Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто з 08 грудня 2022 року по 05 лютого 2023 року, включно

Продовжено відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Житомирська установа виконання покарань № 8" Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 08 грудня 2022 року по 05 лютого 2023 року, включно.

Із вказаною ухвалою не погодився обвинувачений ОСОБА_6 та оскаржив її в апеляційному порядку вважаючи кваліфікацію обвинувачення не вірною. Вказує про проблеми зі здоров`ям у його батька, який потребує його підтримки та допомоги. Просить змінити йому запобіжний захід на добровільну службу в рядах збройних сил України, або змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Також з вказаною ухвалою не погодився обвинувачений ОСОБА_8 та оскаржив її в апеляційному порядку вважаючи її незаконною та не необґрунтованою, винесеною з порушенням закону. Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вказує, що судом першої інстанції дію запобіжного заходу йому було продовжено незаконно із порушенням вимог ст. 370 КПК України. Вказує про значний термін свого перебування під вартою з 23.12.2021 року та вважає, що таке тривале перебування під вартою є незаконним. Вказує на те, що він не вчиняв навмисного вбивства та кається тільки в тому, що не повідомив про вчинене кримінальне правопорушення до поліції та готовий понести за це покарання. Зазначає, що по справі сфабриковані докази та відсутні допустимі докази його вини і відсутні свідки які підтверджують його вину. Вказує, що доказами по справі його вини є покази ОСОБА_6 які його змусили надати та наразі у суді ОСОБА_6 вказує, що ОСОБА_8 вбивства не вчиняв. Вважає неправильними висновки суду, що стороною обвинувачення доведено існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу, та ризику вчинення нових злочинів, а клопотання прокурора вважає незаконним. Звертає увагу на те, що тільки тяжкість скоєного кримінального правопорушення не може слугувати підставою для продовження строку тримання під вартою. Вважає, що судом першої інстанції в ухвалі посилається на відомості про його особу, які не відповідають дійсності та звертає увагу на те, що він має міцні соціальні зв`язки, одружений, має трьох дітей, які знаходяться на його утриманні, та в матеріалах справи наявна довідка, що він з ними проживав з 2015 року у с.Нікополь, та наразі його родина вимушена покинути своє місце проживання через війну до Хмельницької області. Вказує, що його родині через війно потрібна його допомога. Також вважає, що суддею формально розглянуто альтернативний вид запобіжного заходу не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки висновки суду, що на теперішній час, на території с.Нікополь де фактично мешкає обвинувачений ОСОБА_8 , тривають активні бойові дії, є хибними та ця територія під контролем Української влади. Вказує, що ризик впливу на потерпілу не доведений, оскільки вона померла. Просить скасувати ухвалу суду та змінити йому запобіжний захід на не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті двом і більше особам (вбивство), з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групи осіб та за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті двом і більше особам (вбивство), з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групи осіб та за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню був затриманий 24 грудня 2021 року.

ОСОБА_8 по даному кримінальному провадженню був затриманий 24 грудня 2021 року.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст.. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду або вчинити новий злочин, впливати на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер скоєних кримінальних правопорушень згідно пред`явленого обвинувачення, вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 особу обвинуваченого, який згідно наявних матеріалів справи офіційного місця роботи не має, не одружений, судимий, має постійне місце проживання.

Судом враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, згідно наявних матеріалів справи даних про те, що обвинувачений проживає разом із сім`єю та працевлаштований не надано. Наявність соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором щодо ухилення від суду, не встановлено, за таких обставин ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

Також судом враховано наявність ризику незаконного впливу на свідків, оскільки анкетні дані свідків та потерпілих обвинуваченому відомі, потерпілі та свідки судом не допитані. Що свідчить про високий ступень ймовірності впливу на свідків з боку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд врахував і ризик вчинення інших правопорушень, оскільки наявна непогашена судимість у обвинуваченого.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, врахував думку сторони захисту, а саме заперечення захисника ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його прохання про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, зазначивши, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Станом на теперішній час, на території с. Нікополь, Барвенківської ОТГ, Харківської області, де фактично мешкає обвинувачений ОСОБА_6 тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснення контролю за виконанням обвинуваченим умов будь- якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ставлення ОСОБА_6 до скоєного злочину, схильністю до вчинення умисних кримінальних правопорушень, відсутністю постійного джерела доходів та суспільно-корисливої діяльності, міцних соціальних зв`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_6 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Щодо продовження відносно запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду або вчинити новий злочин, впливати на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер скоєних кримінальних правопорушень згідно пред`явленого обвинувачення, вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , особу обвинуваченого, який згідно наявних матеріалів справи офіційного місця роботи не має, не одружений, судимий, має постійне місце проживання.

Судом враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, згідно наявних матеріалів справи даних про те, що обвинувачений проживає разом із сім`єю та працевлаштований не надано. Наявність соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором щодо ухилення від суду, не встановлено, за таких обставин ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

Також судом враховано наявність ризику незаконного впливу на свідків, оскільки анкетні дані свідків та потерпілих обвинуваченому відомі, потерпілі та свідки судом не допитані. Що свідчить про високий ступень ймовірності впливу на свідків з боку обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом враховано ризик вчинення інших правопорушень, оскільки наявна непогашена судимості у обвинуваченого.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, врахував думку сторони захисту, а саме заперечення захисника ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора, заперечення обвинуваченого ОСОБА_8 проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, зазначивши, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Станом на теперішній час, на території с. Нікополь, Барвенківської ОТГ, Харківської області, де фактично мешкає обвинувачений ОСОБА_8 тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснення контролю за виконанням обвинуваченим умов будь- якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ставлення ОСОБА_8 до скоєного злочину, схильністю до вчинення умисних кримінальних правопорушень, відсутністю постійного джерела доходів та суспільно-корисливої діяльності, міцних соціальних зв`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Щодо доводів апелянта ОСОБА_6 про не вірну кваліфікацію злочину, а також доводи апелянта ОСОБА_8 , що він не вчиняв навмисного вбивства та його дії не вірно кваліфіковані, що по справі сфабриковані докази та відсутні допустимі докази його вини і відсутні свідки які підтверджують його вину, апеляційний суд зазначає, що винуватість обвинувачених, кваліфікація їх дій та оцінка доказів вини або невинуватості обвинувачених у інкримінованому злочині чи їх допустимість на цій стадії, а саме під час розгляду судом першої інстанції обвинувального акту, не може бути встановлена судом апеляційної інстанції, та відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України, крім інших обставин, оцінює саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Доводи апелянта ОСОБА_6 , що у його батька проблеми зі здоров`ям, і батько потребує його підтримки та допомоги, не підтверджуються матеріалами справи, а також вказані доводи не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути підставою для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Так само не знайшли свого підтвердження у наявних матеріалах справи доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що він має міцні соціальні зв`язки, що він одружений, має трьох дітей, які знаходяться на його утриманні і їм через віну потрібна його допомога, на думку апеляційного суду, у разі підтвердження у ОСОБА_8 соціальних зв`язків, що він з 2015 року одружений та має на утриманні трьох дітей, то вони у даному випадку не зменшують існуючих ризиків, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень вчинених 20 грудня 2021 року, тобто у той період часу в який ОСОБА_8 вказує про наявність у нього цих соціальних зв`язків та які не перешкодили йму вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, на підставі викладеного доводи ОСОБА_8 не можуть бути підставою для зміни йому запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 , що суддею формально розглянуто альтернативний вид запобіжного заходу не пов`язаний з позбавленням волі, є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та станом на теперішній час, на території с. Нікополь, Барвенківської ОТГ, Харківської області, де фактично мешкає обвинувачений ОСОБА_8 , тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснення контролю за виконанням обвинуваченим умов будь - якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Тому твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_8 про можливість обрання домашнього арешту за місцем його фактичного мешкання у с. Нікополь яке під контролем Української влади є необґрунтованими. Крім того сам ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що начебто його сім`я вимушена була покинути с. Нікополь через війну, інших адрес які документально підтверджували можливість застосування домашнього арешту апелянтом не надано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про можливість змінити йому запобіжний захід на добровільну службу в рядах збройних сил України, є безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Отже, з огляду на вищевказане обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, що виключає можливість застосування ст. 616 КПК України до нього та скасуванню запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміни запобіжного заходу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження.

Твердження апелянтів про недоведеність заявлених ризиків, є безпідставними, оскільки з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Також колегія суддів вважає вірним, висновок суду першої інстанції, про застосування відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, враховуючи вимоги ст. ст. 177, 178 КПК України, та те, що обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 пред`явлено щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства.

Що стосується надмірної тривалості тримання обвинувачених під вартою, то колегія суддів у даному випадку приймає до уваги тяжкість пред`явленого обвинувачення з сукупністю з іншими ризиками встановленими судом першої інстанції.

На даний час, таке обмеження права обвинувачених на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційних скарг щодо можливості зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.12.2022 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України - без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді