УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 Справа №607/13433/22

Провадження №1-кп/607/564/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі с/з ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Тернополі, кримінальне провадження №0002207 від 02 листопада 2020 року про обвинувачення ОСОБА_15 , ОСОБА_16 за ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-ІХ від 04 червня 2020 року), ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України (в редакції Закону №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року), ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції Закону №361-ІХ від 06 грудня 2019 року), ч. 2 ст. 306 КК України (в редакції Закону №361-ІХ від 06 грудня 2019 року), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-ІХ від 04 червня 2020 року), ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України (в редакції Закону №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року), ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-ІХ від 04 червня 2020 року), ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України (в редакції Закону №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року), ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції Закону №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року), ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції Закону №361-ІХ від 06 грудня 2019 року), ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-ІХ від 04 червня 2020 року), ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України (в редакції Закону №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року), ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції Закону №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року),-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження дії запобіжного заходу, застосованого щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , у виді тримання під вартою. Вважає, що продовжують існувати ризики, які визначені при застосуванні цим обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а строк такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується. Зокрема, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та обвинувачених у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та обвинувачених у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та обвинувачених у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та обвинувачених у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечили щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, наведені в клопотанні прокурора, не обґрунтовані, просять змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

Захисник ОСОБА_10 заперечив щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказав, що прокурор подав клопотання поза межами строку, визначеного КПК України, не зазначив в ньому докази, якими підтверджується винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів та не обґрунтував ризики, в клопотанні не зазначено в чому конкретно обвинувачується ОСОБА_7 . Окрім цього, прокурором не надано постанову про зміну групи прокурорів у даному провадженні, відтак не підтверджено його повноваження та право звернення із клопотання про продовження запобіжного заходу. Враховуючи все зазначене, а також доводи викладені у письмовому клопотанні, захисник просить змінити застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт в певний період доби.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_13 та обвинувачена ОСОБА_9 заперечили щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просять змінити такий запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_12 заперечив щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та, з урахуванням доводів викладених у письмовому клопотанні, просив змінити такий запобіжний захід на більш м`який. Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Колегія суддів, заслухавши думки сторін кримінального провадження щодо заявлених клопотань, вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню та обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 слід продовжити строк тримання під вартою, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2022 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою; відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2022 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою; згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2022 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою; відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2022 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Продовжений строк зазначених запобіжних заходів закінчується 06 квітня 2023 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якими суд керується в силу вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріплене в статті 5 Конвенції.

Отже, вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим; дані про особу обвинуваченого: його вік, відсутність у нього законного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та обвинувачених у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченій їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою; дані про особу обвинуваченої: її вік, відсутність у неї законного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що вона може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та обвинувачених у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченої на свободу.

Доводи захисника ОСОБА_10 щодо відсутності повноважень у прокурора ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні суд до уваги не бере та не вважає за необхідне зупинятися на їх спростуванні, оскільки їм уже надавалася оцінка судом в ухвалі суду від 06 березня 2023 року під час вирішення заяви сторони захисту про відвід прокурора у даному кримінальному провадженні з тих же мотивів.

Окрім цього, посилання захисника ОСОБА_10 на порушення прокурор строків звернення із клопотанням про продовження запобіжних заходів, а відтак і неможливість розгляду таких клопотань судом, не відповідають вимогам КПК України.

Так, ч. 4 ст. 199 КПК України зобов`язує суд розглянути клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. На противагу цьому, чинний КПК України не містить наслідків пропуску строку звернення із клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Отже, не зважаючи на те, що прокурор не дотримався строків звернення із заявленими клопотаннями, суд зобов`язаний їх розглянути по суті, у відповідності до вимог ст. ст. 199 та 194 КПК України.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченої, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої на строк, що не перевищує 60 днів.

Враховуючи зазначене, в задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченій їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання її винуватою; дані про особу обвинуваченої: її вік, відсутність у неї законного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що вона може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та обвинувачених у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_9 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченої на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченої, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_9 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої на строк, що не перевищує 60 днів.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим; дані про особу обвинуваченого: його вік, відсутність у нього законного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та обвинувачених у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченої, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_8 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

Враховуючи зазначене, в задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який, в тому числі домашній арешт, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_12 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 про зміну обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 03 червня 2023 року до 23 год. 59 хв.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 03 червня 2023 року до 23 год. 59 хв.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 03 червня 2023 року до 23 год. 59 хв.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 03 червня 2023 року до 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Чортківської установи виконання покарань (№ 26), для відому та виконання в частині застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3