ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3093/22 Справа № 175/1601/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду об`єднане кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001168 від 30.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.358, ч.2 ст.28-ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 Кримінального кодексу України (далі- КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001168 від 30.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 ч.4 ст.358, ч.2 ст.28- ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог апелянт, посилаючись на положення ч.4 ст.110 та п.3 ч.3 ст.314 КПК, вказує на те, що зміст обвинувального акта містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що, на думку апелянта, в повній мірі відповідає і узгоджується з вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК.
Крім того прокурор, посилається на неузгодженість висновків місцевого суду правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24.11.2016 №5-238кс16, а також правовій позиції ККС ВС, викладеній у постанові від 03.07.2019 (справа №273/1053/17, провадження № 51-8914км18), та зазначає, що зі змісту оскаржуваної ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року не убачається, яке саме, на думку суду, формулювання обвинувачення відсутнє в обвинувальному акті відносно ОСОБА_9 та відсутність якого завадило обвинуваченому у повному обсязі реалізувати своє право на захист, а суду визначити конкретний обсяг і межі судового розгляду. При цьому, як зауважує апелянт, суд у своїй ухвалі не вказав, які слідчі дії або інші окремі процесуальні дії необхідно виконати для усунення недоліків, що у свою чергу позбавляє сторону обвинувачення можливості їх виправити та визначити розумний строк для їх усунення, тобто унеможливлює реальне виконання вказаної ухвали.
З огляду на викладене прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції представник потерпілого ОСОБА_10 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні у повному обсязі, вислухавши думку захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити судове рішення без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Між тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.

В обґрунтування свого рішення про невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001168 від 30.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.358, ч.2 ст.28-ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК та необхідність його повернення прокурору, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт складено без додержання зазначених вимог, оскільки в ньому викладені лише фактичні обставини кримінальних правопорушень, встановлені під час досудового розслідування та правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але взагалі не містить формулювання обвинувачення. На думку місцевого суду, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не відповідає вимогам ст.20 КПК щодо забезпечення його права на захист та виключає можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі.

Однак апеляційний суд не може погодитися з наведеними в ухвалі суду першої інстанції доводами виходячи з наступного.
Як зазначено у п.3 ч.3 ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені у ч.2 ст.291 КПК.

Зокрема, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Отже аналіз наведених норм кримінального процесуального закону свідчить про те, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч.2 ст.291 КПК.
Виходячи з завдань підготовчого судового засідання, на цій стадії встановлюється лише відповідність форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено ст.291 КПК, при тому, що оцінка викладених в обвинувальному акті обставин і їх відповідність формулі кваліфікації, відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження.
З цього приводу Верховним Судом України у постанові № 5-328кс16 від 24.11.2016 викладено відповідний правовий висновок.
У пунктах 2 та 3 мотивувальної частини свого рішення Суд зазначив, що за змістом положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1) фактичних обставин кримінального правопорушення;
2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);
3) формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Як убачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001168 від 30.08.2019 у ньому містяться усі відомості щодо формулювання обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень за ч.4 ст.358, ч.2 ст.28-ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК, із зазначенням події кожного кримінального правопорушення (часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення), форми вини, мотивів і мети вчинення злочину, а також правової кваліфікації дій обвинувачених.

Отже, на переконання апеляційного суду, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Крім того, у пункті 7 своєї постанови № 5-328кс16 від 24.11.2016 Верховний Суд України виклав наступну правову позицію щодо питання, чи має таке недотримання вимог кримінального процесуального закону наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.
Суд врахував, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Практика Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Суд звернув увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У свою чергу ККС ВС у своїй постанові від 29 листопада 2018 року (справа №662/693/16-к, провадження № 51-5773км18) з цього питання зазначив, що відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з ч.2 ст.42 КПК обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст.291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно з п.3 ч.2 ст.283 КПК, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку, як це передбачено ст.293 КПК. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж.
Висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акту (ч.2 ст.347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (ч.1 ст. 348 КПК).
Таким чином, як зазначено Судом, на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, на переконання колегії суддів, наведені в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст.358, ч.2 ст.28-ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо недотримання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК, є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвалаДніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001168 від 30.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.358, ч.2 ст.28-ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з поверненням обвинувального акту до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314-315 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412 та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001168 від 30.08.2019 ОСОБА_7 за ч.4 ст.358, ч.2 ст.28-ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК- скасувати та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314-315 КПК.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4