ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 630/233/23 Головуючий 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/424/23 Головуючий апеляційної інстанції - ОСОБА_2 Категорія: застосування запобіжного заходу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого підозрюваного ОСОБА_6 належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 13 03 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000140 від 12 03 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та застосовано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят) днів до 09 травня 2023 року включно, без визначення застави.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисником підозрюваного ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги захисник вказує, що рішення щодо обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було прийнято судом першої інстанції з порушенням вимог КПК України, а саме: відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не розглянуто питання щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозра необґрунтована та жодним доказом не підтверджена в матеріалах справи та висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим просить ухвалу слідчого судді першої інстанції скасувати та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Захисник підтримала доводи апеляційної скарги у повному обсязі. Просила задовольнити її апеляційні вимоги, скасувати ухвалу слідчого судді суду першої інстанції відносно підозрюваного ОСОБА_6 та застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином. До початку судового розгляду подала заяву про розгляд справи без її участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ ВП №2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000140 від 12 03 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

12 березня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Також 13 березня 2023 року до районного суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором Харківської окружної прокуратури м. Харкова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в обґрунтування якого посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, міцних соціальних зав`язків немає, не працює, раніше судимий за особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я, що може спонукати його покинути територію м. Харкова та переховуватись від органів досудового розслідування та суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, він може вчинити вплив на свідків, з метою їх залякування, для подальшого надання необхідних підозрюваному показань, а також є ризик вчинення ним нових злочинів, враховуючи обставини та характер скоєного злочину, а також особу підозрюваного, який не працює та немає джерел для нормальної життєдіяльності.

Враховуючи вищевикладене, слідчий вважав, що до підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, оскільки вона підтверджена наданими до клопотання доказами, а саме: заявою потерпілого від 12 03 2023; протоколом огляду місця події від 12 03 2023, в ході якого вилучено: три ножі, три стакани, три рюмки, змив РБК з підлоги, змив РБК зі скатертини, куртка чоловіча синього кольору, мобільний телефон, сокиру; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12 03 2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12 03 2023; рапортом від 12 03 2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; постановою про визнання речовими доказами від 12 03 2023; довідкою лікаря-хірурга КПП «Люботинська міська лікарня» про діагноз, з яким був направлений ОСОБА_10 до лікарні тощо.

Також судом враховано дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину проти життя та здоров`я, міцних соціальних зв`язків немає, неодружений, не працевлаштований та раніше судимий також за злочини проти життя та здоров`я.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, як зазначено в статті 183 КПК України, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, а також те, що стійких соціальних зв`язків та офіційного працевлаштування підозрюваний немає є ймовірність ризику того, що він може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків або ж вчинити інші кримінальні правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Фактичні обставини справи свідчать про зухвалу поведінку підозрюваного, оскільки він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а саме вчинення злочину проти життя та здоров`я, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, життя та здоров`я населення, яке, відповідно до статті 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Також вірогідний ризик незаконного впливу на свідків, з метою їх залякування, враховуючи встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно якої - на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду, усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризик переховування, що існував на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшився, доведеність якого об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

За таких обставин доводи захисника підозрюваного про недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та необґрунтованої підозри не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Апеляційні доводи стосовно недоведеності можливості переховуватись від органів слідства та суду, чинити вплив на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень не може усувати вірогідності їх настання, запобігти чому в даному випадку, може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він буде не достатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст. ст. 176-206, ст. ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 13 03 2023 року про застосування до підозрюваного за ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 09 05 2023 року, включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3