ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/215/23 Доповідач - ОСОБА_1
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.01.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000217 від 02.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.01.2023 клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 16.03.2023.

Встановлено ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 грн, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання або перебування; 4) утриматися від спілкування із ОСОБА_9 ; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.

В решті клопотання слідчого відмовлено.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, в частині визначеного розміру застави, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.01.2023 в частині визначення розміру застави ОСОБА_7 , постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області та визначити розмір застави в розмірі 438 823,20 грн, що еквівалентно 12 000 доларів США станом на 18.01.2023, відповідно до курсу НБУ та становить 163,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги прокурор зазначає, що під час визначення розміру застави, слідчий суддя не в повній мірі оцінив ризики та обставини кримінального провадження.

Прокурор вважає, що висновки слідчого судді про те, що визначений розмір застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного є не обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000217 від 02.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

17.01.2023 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

Звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , слідчий просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі еквівалентному неправомірній вигоді, яку вимагав ОСОБА_7 . Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, яке є тяжким кримінальним правопорушенням, в якому підозрюється ОСОБА_7 та наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Слідчий вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя визнав не доведеними наявність ризиків, передбачених пунктами 2, 5 частини 1 статті 177 КПК України та дійшов висновку про можливість застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 грн з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , однак не погоджується з розміром визначеної застави виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, апеляційний суд враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як правильно зазначив слідчий суддя, з чим погоджується й апеляційний суд, стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, які вказують про необхідність застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак є підстави вважати, що застосування відносно підозрюваного такого виду запобіжного заходу як застава, зможе запобігти ризикам, передбаченим частиною 1 статті 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Разом з цим, слідчим суддею враховані відомості про особу підозрюваного, а саме те, що він раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, працює та є інвалідом ІІІ групи.

Отже, задовольняючи частково клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слідчий суддя враховуючи особу підозрюваного, у тому числі тяжкість злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу і неврахування тяжкості скоєного підозрюваним злочину, не свідчить про необґрунтованість судового рішення, оскільки вказаним обставинам слідчим суддею надана належна правова оцінка у відповідності з вимогами КПК України, практики ЄСПЛ з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор не надав будь-яких фактичних відомостей про те, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у вигляді застави, порушував умови і не дотримувався покладених на нього обов`язків.

Щодо визначення слідчим суддею розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 в розмірі 214 720 грн, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Натомість, частина 5 статті 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.

Згідно з приписами пункту 11 частини 1 статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При розгляді питання щодо визначення розміру застави у цьому судовому провадженні, у відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

В апеляційній скарзі, а також в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор зазначав, що достатній розмір застави, відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 182 КПК України має відповідати розміру неправомірної вигоди, яку вимагав ОСОБА_7 спільно з іншими учасниками кримінального провадження, а саме 438 823 грн, що еквівалентно 12 000 доларів США станом на 18.01.2023 року.

За таких обставин у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, розміру неправомірної винагороди, яку, відповідно до повідомленої підозри, вимагав ОСОБА_7 , а також з урахуванням його майнового та сімейного стану, та наявних ризиків - застава у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що становить 268 400 гривень, на цьому етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, апеляційний суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню в частині визначення розміру застави, з постановленням у відповідній частині нової ухвали, якою розмір застави збільшити, виходячи з положень частини 5 статті 182 КПК України.

При цьому, апеляційний суд враховує, що після постановлення ухвали слідчого судді, ОСОБА_7 було внесено суму застави у розмірі 214 720 грн, яка була визначена ухвалою.

Отже, враховуючи розмір раніше внесеної суми застави, ОСОБА_7 повинен внести різницю встановленого судом апеляційної інстанції розміру застави, а саме 53 680 грн на відповідний рахунок Харківського апеляційного суду.

Керуючись статтею 376, 392, 393, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.01.2023 року - скасувати в частині визначення підозрюваному застави та прийняти у відповідній частині нову ухвалу.

Визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 268 400 грн.

Надати підозрюваному п`ять днів для внесення різниці, між раніше внесеної суми, що складає 53 680 грн на депозитний рахунок: Харківського апеляційного суду: р/р UA0085314, МФО 820172 в ДКС України, , призначення платежу - застава.

У разі невнесення невнесення зазначеної суми, особа підлягає взяттю під варту.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.01.2023 року - залишити без змін.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному проваджені.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: