1Справа № 335/8454/22 1-кп/335/846/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000432 від 29.09.2022, яке надійшло до суду із угодою про визнання винуватості у кримінальном у провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гірсівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, одруженого, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця групи охорони та патрульно-постової служби 1 взводу охорони та патрульно-постової служби НОМЕР_2 роти Військової служби правопорядку, у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст. 413 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2021 № 131 солдат ОСОБА_4 призначений на посаду водія-стрільця групи охорони та патрульно-постової служби 1 взводу охорони та патрульно-постової служби НОМЕР_2 роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 №259/2022 продовжено дію воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 17.05.2022 № 341/2022, який затверджено Верховною Радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 12.08.2022 № 573/2022, який затверджено Верховною Радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в мгремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У відповідності до ст.ст. 17, 65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно із ст.ст. 1, 3, 4, 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно- просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.

Відповідно до Додатку № 1 п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471 -XII, встановлено, що до майна яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Згідно п. 2 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992 визначено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї та інше.

Являючись водієм-стрільцем групи охорони та патрульно-постової служби 1 взводу охорони та патрульно-постової служби НОМЕР_2 роти Військової служби правопорядку військової частини та проходячи військову службу за контрактом, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 6, 9, 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 10 «Інструкції з придбання у Збройних Силах України вогнепальної зброї невійськового призначення, бойових припасів до неї холодної і пневматичної зброї та деяких інших предметів і матеріалів, на які поширюється дозвільна система», затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.07.2016 №347/631, п. 4, 6 Розділу 1, п. 2 розділу X «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359, зобов`язаний додержуватись вимог Конституції України, Законів України, Статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів з питань, що регламентують проходження ним військової служби, не допускати вчинення злочинів, дбайливо використовувати військове майно, не допускати його втрати, знищення чи розкрадання, відповідати за збереження і правильну експлуатацію наданої йому у тимчасове службове користування і закріпленої за ним зброї та бойових припасів, не допускати ганебних вчинків, бути взірцем належної поведінки, виконуючи службові обов`язки, постійно мати зброю при собі, забезпечити належний порядок їх охорони, обліку, зберігання і використання, який унеможливлював би втрати та крадіжки.

Солдат у відповідності до ст.ст. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат зобов`язаний:

підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно до пункту 2 розділу X «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359, військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.

Згідно з п.п. 13, 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 за № 1225 (надалі Положення № 1225) військове майно зберігається з дотриманням вимог, передбачених документацією заводів-виробників. Умови зберігання цього майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати та відповідати вимогам вибухопожежобезпеки. Порядок зберігання, використання і технічного обслуговування військового майна визначається статутами Збройних Сил, цим Положенням, нормативно-правовими актами і нормативними документами Міноборони та документацією заводів- виробників.

З огляду на вказане, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок зберігання зброї та боєприпасів та відповідальність, яка передбачена за його порушення, вчинив військовий злочин за наступних обставин.

Так, відповідно до бойового розпорядження Командувача об`єднаного угруповання військ «Дніпро» від 10.06.2022 № ЗІЗ/оув/ НОМЕР_3 та бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2022 № 67дск старший солдат ОСОБА_4 включений до складу патруля щодо дотримання комендантської години у м. Запоріжжі.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2022 № 211-НР старший солдат ОСОБА_4 ніс службу у добовому наряді у складі нічного патруля з 17.08.2022 на 18.08.2022 разом із іншими військовослужбовцями (загальним складом 3 особи).

Відповідно до «Відомості закріплення зброї за особовим складом 1 роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_1 » (вхідний №30/374 від 18.03.2022), запису у військовому квитку серія НОМЕР_4 за старшим солдатом ОСОБА_4 закріплено 5,45 мм. автомат АКС-74 НОМЕР_5 разом зі спорядженим магазином в кількості 30 набоїв (серія Б11-90-60).

Відповідно до запису № 65, 66 «Книги видачі зброї та боєприпасів військової частини НОМЕР_1 (по номенклатурі на 2022 рік № НОМЕР_6 ), від 24.02.2022 старшому солдату ОСОБА_4 видано закріплену за ним зброю - автомат АКС-74 НОМЕР_5 разом зі спорядженим магазином в кількості 30 набої (серія Б11-90-60) під особистий підпис.

Проте, починаючи з 05 год. 30 хв. 18.08.2022, старший солдат ОСОБА_4 , прибувши після патрулювання до місця відпочинку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , облаштованого в підвальному приміщені у пункті розосередження військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), діючи із злочинною самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, однак легковажно розраховуючи на їх відвернення, під час виконання службових обов`язків, закріплену за ним особисту вогнепальну зброю - 5,45 мм. автомат АКС-74 НОМЕР_5 разом зі спорядженим магазином в кількості 30 набоїв (серія Б11-90-60),, при собі не зберігав, а залишав їх без будь-якого нагляду та у вільному доступі сторонніх осіб, разом з особистими речами біля ліжка, легковажно розраховуючи, що вказане військове майно знаходиться у надійному місці. Проте, 18.08.2022 приблизно о 21 год. 50 хв. старший солдат ОСОБА_4 , під час перевірки особистих речей виявив відсутність 5,45 мм. автомат АКС-74 НОМЕР_5 вартістю 4109, 69 грн. разом зі спорядженим магазином в кількості 30 набоїв (серія Б11-90-60) вартістю 2,11 грн., у зазначеному місці, тим самим допустив втрату ввірених йому зброї та боєприпасів, що стало можливим внаслідок порушення правил їх зберігання, чим завдав державі майнової шкоди на загальну суму 4111,8 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 413 КК України як втрата ввірених для службового користування зброї, бойових припасів, внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинені в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування 29.11.2022 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.413 КК України, ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.

Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 -адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в його присутності, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди, вину визнає у повному обсязі.

Згідно із ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинено нетяжкий злочин. Відповідно до ст. 12, ч.3 ст.413 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні.

Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_4 , він раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, є військовозобов`язаний, позитивно характеризується за місцем служби, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. У відповідності до ч.2 ст.66 КК України суд визнає також обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 його характеристики за місцем несення служби, те, що він приймав участь у відсічі збройної агресії російської федерації. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення, відомостям про особу обвинуваченого, та з урахуванням наявності передбачених ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання і відсутності тих, що його обтяжують, застосуванням ст.69 КК України є об`єктивним.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Запобіжний захід не обирався. Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 29.11.2022 року по кримінальному провадженні № 0000432 від 29.09.202 2про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 413 КК України та призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , узгоджене сторонами угоди покарання за ч.3 ст.413 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу розміром 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 (тридцять чотири тисячі) грн.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1