Провадження №11-кп/801/1071/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000794 від 12.04.2019,
за апеляційною скаргою прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 з поданими до неї доповненнями та змінами в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2022, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тропова Могилів-Подільського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;
-визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2022 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання:
за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді восьми років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;
за ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді семи років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено остаточне покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту набуття даним вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 24.05.2019 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі двадцять сім тисяч триста шістдесят чотири гривні 13 копійок на користь держави.
Арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2019 року - на чорну жіночу куртку з червоними вставками, від 19.04.2019 року - на джинси синього кольору, від 03.06.2019 року - на рюкзак, два мобільні телефони, коробку від мобільного телефону, два чеки, сертифікат, гроші в сумі 10100 грн., від 03.06.2019 року - на футболку, штани, шкарпетки,кросівки, куртку, мобільний телефон з сім картою, від 12.06.2019 року - на джинсові штани блакитного кольору, від 13.06.2019 року на джинсові штани темно-синього кольору, від 14.06.2019 року - на джинсові штани блакитного кольору, від 21.06.2019 року - на матерчаті штани чорного кольору, від 10.06.2019 року - на мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі синього кольору з сім картою, вирішено скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
чорну жіночу куртку з червоними вставками марки «Meajiateer», в спец пакеті № 4006844, яка зберігається в камері зберігання речових доказів в камері зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області повернуто ОСОБА_10 ;
джинси синього кольору марки «Skinny», в спец пакеті № 3011537, які зберігаються в камері зберігання речових доказів в камері зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області повернуто ОСОБА_11 ;
джинсові штани блакитного кольору, марки «Zara Woman», які зберігаються в камері зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області повернуто ОСОБА_12 ;
джинсові штани темно-синього кольору, марки «Ly love», які зберігаються в камері зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області повернуто ОСОБА_13 ;
джинсові штани блакитного кольору, марки «Unisono», які зберігаються в камері зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області повернуто ОСОБА_14 ;
матерчаті штани чорного кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області повернуто ОСОБА_15 ;
матерчатий рюкзак темного кольору з написом «Adidas», мобільний телефон марки «Samsung Duos», мобільний телефон марки «iPhone 4» чорного кольору, паперову коробку від мобільного телефону, два фіскальних чеки, сертифікат, а також особисті речі ОСОБА_7 , вилучені у нього при затриманні (футболки, штани, шкарпетки, кросівки, куртку, мобільний телефон марки «iPhone 8» з сім картою, паспорт громадянина України, паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі синього кольору з сімкартою, мобільний телефон марки «Samsung Duos», які зберігаються в камері зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області повернуто ОСОБА_7 ;
гроші в сумі десять тисяч сто гривень (14 купюр по 500 грн., 15 купюр по 200 грн. і 1 купюра 100 грн.), які передані уповноваженому банку Вінницьке обласне відділення № 220/01 АБ «Укргазбанк» (м. Вінниця вул. І. Бевза, 34) для зберігання у сховищі повернуто ОСОБА_7 ;
цвях в спец пакеті № 2627416, один медичний шприц з голкою, одну медичну голку, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області вирішено знищити;
тридцять два набої калібру 9х19 в спец пакеті № 4100523, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ГУ НП у Вінницькій області вирішено знищити;
дві фотокартки, долучені потерпілою ОСОБА_14 , три оптичних носія (лазерних диски) та аналітичну довідку УОТЗ № 1872, шість оптичних носіїв (лазерних диски) та аналітичну довідку УОТЗ № 1329, шість оптичних носіїв (лазерних диски) та аналітичну довідку УОТЗ № 1873, диски з записами з камер спостереження, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження вирішено залишити там же.

Згідно вироку судом першої інстанції встановлено, що 27.02.2019 року приблизно о 19:15 год. ОСОБА_7 , маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень з колючими властивостями (медичну голку), перебував на перехресті вулиць Келецької та Трамвайної в м. Вінниці, де побачив малолітню ОСОБА_16 . В цей час у ОСОБА_17 виник умисел направлений на вчинення хуліганських дій відносно останньої.
Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_18 , грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування в громадському місці, а також малолітній вік потерпілої ОСОБА_16 , підійшов до останньої та умисно наніс їй вищевказаною медичною голкою укол в праву сідницю.
Своїми діями ОСОБА_18 заподіяв ОСОБА_16 тілесне ушкодження у виді точкової колотої рани правої сідничної ділянки. Відповідно до висновку експерта № 638/643 від 25.06.2019 року, вищевказане тілесне ушкодження у ОСОБА_16 належить до легких тілесних ушкоджень.
26.03.2019 року приблизно о 16:45 год. ОСОБА_7 перебував біля будинку №51, що розташований по проспекту Космонавтів, в м. Вінниці, де побачив ОСОБА_15 . В цей час у ОСОБА_17 виник умисел направлений на вчинення хуліганських дій відносно останньої.
Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_18 , діючи повторно, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень з колючими властивостями (медичну голку), грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування в громадському місці, підійшов до ОСОБА_15 та умисно наніс їй вищевказаною медичною голкою укол в ліву сідницю.
05.04.2019 року приблизно о 20:20 год., ОСОБА_7 перебував біля будинку АДРЕСА_3 , де побачив неповнолітню ОСОБА_14 . В цей час у ОСОБА_17 виник умисел направлений на вчинення хуліганських дій відносно останньої.
Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_18 , діючи повторно, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень з колючими властивостями (медичну голку), грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування в громадському місці, а ТАКОЖ неповнолітній вік потерпілої ОСОБА_14 , підійшов до останньої та умисно наніс їй вищевказаною медичною голкою укол в ліву сідницю.
Своїми діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_14 тілесне ушкодження у вигляді колотої рани в ділянці лівої сідниці. Згідно з висновком експерта № 594 від 25.06.2019 року, дане ушкодження належить до легких тілесних ушкоджень.

11.04.2019 року приблизно о 19:15 год. ОСОБА_7 перебував біля будинку № 21 А по вул. Миколи Амосова в м. Вінниці, де побачив ОСОБА_12 . В цей час у ОСОБА_17 виник умисел направлений на вчинення хуліганських дій відносно останньої.
Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_18 , діючи повторно, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень з колючими властивостями (медичну голку), грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування в громадському місці, підійшов до ОСОБА_12 та умисно наніс їй вищевказаною медичною голкою укол в ліву сідницю.
Своїми діями ОСОБА_18 завдав ОСОБА_12 тілесне ушкодження у вигляді колотої рани, садна та синця в ділянці лівої сідниці. Згідно з висновком експерта № 505 від 03.06.2019 року, вказане тілесне ушкодження належить до легких тілесних ушкоджень.
11.04.2019 року приблизно о 19:20 год. ОСОБА_7 перебував на перехресті вул. Келецька та вул. Трамвайна в м. Вінниці, де побачив ОСОБА_13 . В цей час у ОСОБА_17 виник умисел направлений на вчинення хуліганських дій відносно останньої.
Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_18 , діючи повторно, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень з колючими властивостями (медичну голку), грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування в громадському місці, підійшов до ОСОБА_13 та умисно наніс їй вищевказаною медичною голкою укол в ліву сідницю.
Своїми діями ОСОБА_18 завдав ОСОБА_13 тілесне ушкодження у вигляді колотої рани лівої сідниці. Відповідно до висновку експерта № 782/793 від 19.07.2019 року, вказане ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень.
11.04.2019 року приблизно о 19:30 год. ОСОБА_7 перебував біля будинку № 54-А, що розташований по вул. Трамвайній в м. Вінниці, де побачив ОСОБА_19 . В цей час у ОСОБА_17 виник умисел направлений на вчинення хуліганських дій відносно останньої.
Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_18 , діючи повторно, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень з колючими властивостями (медичну голку), грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування в громадському місці, підійшов до ОСОБА_19 та умисно наніс їй вищевказаною медичною голкою укол в ліву сідницю.
Своїми діями ОСОБА_18 завдав ОСОБА_19 тілесне ушкодження у вигляді колотої рани в ділянці лівої сідниці. Згідно з висновком експерта № 488 від 03.06.2019 року, вказане ушкодження належить до легких тілесних ушкоджень.
14.04.2019 року приблизно о 13:00 год. ОСОБА_7 перебував по вул. Топольського, в м. Вінниці, де побачив ОСОБА_20 . В цей час у ОСОБА_17 виник умисел направлений на вчинення хуліганських дій відносно останньої.
Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_18 , діючи повторно, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень з колючими властивостями (медичну голку), грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування в громадському місці, підійшов до ОСОБА_20 та умисно наніс їй вищевказаною медичною голкою укол в ліву сідницю.
Своїми діями ОСОБА_18 завдав ОСОБА_20 тілесне ушкодження у вигляді колотої рани лівої сідниці. Згідно з висновком експерта № 637/669 від 24.06.2019 року, вказане ушкодження належить до легких тілесних ушкоджень.
14.04.2019 року приблизно о 13:30 год. ОСОБА_7 перебував біля будинку № 1 по 1-му провулку Шевченка в м. Вінниці, де побачив ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_17 виник умисел направлений на вчинення хуліганських дій відносно останньої, а також на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_10 шляхом нанесення їй тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_18 , діючи повторно, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень з колючими властивостями (медичну голку), грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування в громадському місці підійшов до ОСОБА_10 та умисно наніс їй вищевказаною медичною голкою кілька ударів у грудну клітку.
Своїми діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді множинних колотих поранень грудної клітки, а саме: проникаюче поранення правої половини грудної клітки, непроникаюче колоте поранення лівої половини грудної клітки, дві колоті рани правої та лівої половин грудної клітки.
Відповідно до висновку експерта № 640/655 від 16.07.2019 року, проникаюче поранення правої половини грудної клітки з утворенням гемопневмотораксу, являлося небезпечним для життя в момент заподіяння та належить до тяжких тілесних ушкоджень. Непроникаюче колоте поранення лівої половини грудної клітки не являлося небезпечним для життя в момент заподіяння і не супроводжувалося загрозливими для життя явищами та належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
06.05.2019 року приблизно о 08:30 год. ОСОБА_7 перебував у проході, що близько 20 метрів від будинку АДРЕСА_4 , де побачив неповнолітню ОСОБА_21 . В цей час у ОСОБА_17 виник умисел направлений на вчинення хуліганських дій відносно останньої.
Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_18 , діючи повторно, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень - дерев`яну палицю, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування в громадському місці, а також неповнолітній вік потерпілої, підійшов до ОСОБА_21 та умисно наніс їй вищевказаною дерев`яною палицею кілька ударів в область голови та по різних ділянках тулуба. При цьому, ОСОБА_21 намагалася опиратися та відштовхнути від себе руками ОСОБА_22 . Однак, останній не маючи на меті припиняти нанесення тілесних ушкоджень, вкусив ОСОБА_21 за 4-ий палець правої кисті.
Своїми діями ОСОБА_18 завдав ОСОБА_21 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забійно-скальповану рану потиличної ділянки, садна шиї, шкіри підщелепної ділянки, нижньої щелепи, вкушеної рани 4-го пальця правої кисті, садна в ділянці правої лопатки, лівої здухвинної ділянки.
Відповідно до висновку експерта № 794 від 19.08.2019 року, вказані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім цього, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконні придбання і зберігання бойових припасів, при невстановлених обставинах, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, діючи умисно, незаконно (без передбаченого законом дозволу) придбав бойові припаси (патрони) до нарізної вогнепальної зброї.
Усвідомлюючи, що вказані патрони являються бойовими припасами, розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_18 почав зберігати їх за місцем свого проживання, а саме - в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_5 , без передбаченого законом дозволу.
24.05.2019 року в період часу з 12:25 год. до 13:06 год. в ході проведення огляду приміщення кімнати, яка знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_5 , в матерчатій сумці чорного кольору, яка належить ОСОБА_23 , працівники поліції виявили дві паперові коробки, в яких знаходилися предмети ззовні схожі на патрони, калібру 9,0 мм, в кількості 32 одиниць, які ОСОБА_18 зберігав без передбаченого законом дозволу. В подальшому дані патрони було вилучено.
Згідно з висновком експерта № 186 від 07.06.2019 року, тридцять два патрони, які були виявлені та вилучені під час ОМП від 24.05.2019 року, являються бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами калібру 9x18 мм, призначеними для стрільби з пістолетів конструкції Макарова «ПМ» та Стечкіна «АПС». Дані патрони придатні для стрільби. Патрони виготовлені промисловим способом на заводі в м. Юрюзань, у 1987 році.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю доведена в судовому засіданні належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом, а тому такі його дії судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеність його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2022 стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невiдповiднiсть призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 виним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;
-за ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі.
На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань та призначити остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 24.05.2019 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня ухвалення нового вироку апеляційним судом.
Доповнити мотивувальну частину вироку вказівкою про визнання ОСОБА_7 обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України - вчинення злочину особою повторно, вчинення злочину щодо малолітньої дитини.
В решті вирок залишити без змін.
В доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд не виконав вимоги кримінального закону і роз`яснень постанови Пленуму ВС, та не в повній мірі врахував ступінь тяжкості та характер скоєних злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, невідворотності наслідків, які настали від їх вчинення, особу винного та обставин, що обтяжують покарання та призначив ОСОБА_7 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості. Зокрема, призначаючи покарання обвинуваченому судом першої інстанції належним чином не враховано те, що ОСОБА_7 вчинив ряд умисних тяжких злочинів, потерпілими від яких стали 9 осіб жіночої статті, з них 2 неповнолітні та 1 малолітня особи, яким, окрім тілесних ушкоджень, завдано значну психологічну травму. В ході судового розгляду ОСОБА_7 своєї вини у скоєному не визнав, жодних пояснень суду не надав, в потерпілих вибачення не попросив, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, а посткримінальну поведінку обвинуваченого слід розцінювати як небажання стати на шлях виправлення.
Також, призначаючи обвинуваченому покарання судом не враховано обтяжуючі обставини, передбачені п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 67 КК України, - вчинення злочину особою повторно, вчинення злочину щодо малолітньої дитини. Так, відповідно до ст. 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
В рамках даного кримінального провадження об`єднано 11 епізодів злочинної діяльності ОСОБА_24 , 9 з яких кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, а тому прокурор вважає, що повторність злочинів суд мав би визнати обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання.
Крім того, прокурор вважає, що обтяжуючою покарання обставиною необхідно визнати вчинення злочину щодо малолітньої дитини, оскільки на час вчинення злочину потерпілій ОСОБА_16 було лише 12 років.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2022 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги посилається на те, що підготовче судове засідання у вказаній кримінальній справі було проведено без нього ( ОСОБА_8 ), тобто без законного захисника обвинуваченого (п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК), оскільки 20.08.2020 року суддя першої інстанції винесла ухвалу про призначення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0000794 від 12.04.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України на 12:00 год. 20.08.2020 року. 20.08.2020 ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області доручено директору Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вiнницькій області призначити обвинуваченому ОСОБА_7 захисника та забезпечити участь захисника у судовому засіданні на 20.08.2020 року на 12:00 год. для окремої процесуальної дії, а саме проведення підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні № 0000794 з вирішенням питання про запобіжний захід.
20.08.2020 року ухвалою судді Вінницького міського суду призначено судовий розгляд кримінального провадження № 0000794 вiд 12.04.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_25 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 18.10.2020 року включно.
Разом з тим захисник вважає, що при цьому судом не було враховано те, що мiж ним та ОСОБА_7 було укладено договір про надання останньому правової допомоги у даному кримінальному провадженні на час його досудового розслідування та подальших судових розглядів.
Станом на 20.08.2020 року його повноваження як захисника обвинуваченого ОСОБА_7 не були припинені, договір з обвинуваченим не розірвано, в інший спосіб, встановлений законом, його не усунуто від участі у судовому розгляді даного кримінального провадження.
Таким чином захисник вважає, що суддею першої інстанції було грубо порушено його права як захисника обвинуваченого ОСОБА_26 , а також право на реалізацію права на захист самим обвинуваченим в частині вибору захисника, завчасно не сповістивши захисника про це належним чином, було порушено права захисника взяти участь у підготовчому судовому засіданні, так як не надано йому подальшої можливості повноцінно реалізувати свої процесуальні права у підготовчому судовому засіданні про витребування документів, а заявляти відповідні клопотання про допит свідків, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Крім того, не дивлячись на те, що 20.08.2020 року у підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_26 заперечував проти проведення судового засідання, не бажаючи користуватися послугами призначеного йому захисника, оскільки єдиним захисником останнього являється ОСОБА_8 , суддя провела дане підготовче судове засідання у справі за участі іншого захисника - адвоката ОСОБА_27 , якого було залучено судом з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 .
Також захисник посилається на те, що дане кримінальне провадження у суді першої інстанції не було закрито за наявності відповідних підстав для його закриття п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України, про що 13.10.2020 року стороною захисту було подано відповідне письмове клопотання про закриття на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284, ст. 314 КПК України, разом з тим суд відмовив у задоволенні такого клопотання.
Зокрема, захисник стверджує про те, що даний обвинувальний акт, щодо ОСОБА_7 після усунення недоліків, складено поза межами процесуальних строків, визначених ст. 219 КПК України, з огляду на те, що як вбачається з реєстру матеріалів провадження, повідомлення про підозру обвинуваченому вручене 24.05.2019 року, тому з цього часу відповідно до ст. 219 КПК України розпочинається відлік строку досудового розслідування.
Разом з тим, 17.07.2019 року постановою прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_28 продовжено строк досудового розслідування до 3 місяців, тобто до 22.08.2019 року.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 31.07.2019 року строк досудового розслідування було продовжено до 5 місяців, тобто до 24.10.2019 року.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 16.10.2019 року строк досудового розслідування було продовжено до 6 місяців, тобто до 24.11.2019 року і більше рішень про продовження строку досудового слідства не приймалось, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування.
Далі 21.11.2019 року прокурором спрямовано обвинувальний акт до суду (тобто за три дні до закінчення строків досудового розслідування кримінального провадження).
Ухвалою Вінницького міського суду від 03.03.2020 року, яка набрала законної сили після її перегляду в апеляційному порядку, обвинувальний акт було повернуто прокурору для усунення недоліків.
Відповідно до п. 355 Реєстру матеріалів досудового розслідування прокурор отримав ухвалу про повернення обвинувального акту на доопрацювання 21.05.2020 року. Тобто, з 21.05.2020 року досудове розслідування було відновлено і з урахуванням загального строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, у розпорядженні сторони обвинувачення залишалося 3 дні на виправлення недоліків та спрямування нового обвинувального акту до суду. Разом з цим, не отримавши процесуальних рішень про продовження строків досудового розслідування, сторона обвинувачення склала, затвердила новий обвинувальний акт лише 13.06.2020 року, тобто прийняла процесуальне рішення поза межами строків досудового розслідування (через 23 дні). З цих міркувань обвинувальний акт, як процесуальне рішення яким завершується досудове розслідування, на думку захисника не відповідає вимогам процесуального закону, зокрема ст. ст. 28, 113, 219 КПК України. Доки обвинувальний акт, який відповідає ст. 291 КПК України, не буде направлений до суду, досудове слідство триває. При цьому, досудове розслідування фактично відновлюється, для вжиття всiх необхідних процесуальних дій, та обчислюється з того моменту, коли такий обвинувальний акт був повернутий судом, та до моменту направлення обвинувального акту, що відповідає ст. 291 КПК України до суду. Враховуючи, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування, в разi його повернення прокуророві досудове слідство продовжується. Отже, після повернення обвинувального акта прокурору починають діяти строки, передбачені ст. 219 КПК.
При цьому, станом на 03.03.2020 (ухвалення судом рішення про повернення обвинувального акту прокурору) діяло Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке затверджено наказом Генерального прокурора України від 06.04.2016 № 139 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 р. за №680/28810.
Відповідно до п. 1 розділу 3 даного Положення, унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про: повернення судом обвинувального акта, - упродовж 24 годин з моменту надходження із суду матеріалів до прокурора. (така саме норма передбачена і новим Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, яке затверджене наказом офісу генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 - також п.1 розділу 3).
Відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України, особа стає обвинуваченим (підсудним) тоді, коли обвинувальний акт щодо якої, переданий до суду саме в порядку, передбаченому статтею 291 КПК України та у строки, визначені ст. 219 КПК України.
Проте, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 як процесуальне рішення не могло бути прийняте судом як допустимий доказ пред`явленого обвинувачення особи.
Крім того, відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 03.03.2020 обвинувальний акт було повернуто для усунення недоліків прокурору Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_29 . Натомість новий обвинувальний акт, на думку захисника було складено неуповноваженою на те посадовою особою - слідчим ОСОБА_30 , що не передбачено законом, проте, на це суд уваги не звернув. Згідно ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає. А тому, виходячи з положень ст. ст. 113, 283 КПК України, після закінчення строку досудового розслідування, прокурор не вправі вживати будь-яких процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, в тому числі звертатись до суду із обвинувальним актом, оскільки кримінальне провадження підлягало закриттю.
Таким чином захисник вважає, що ОСОБА_7 офіційне обвинувачення у вигляді обвинувального акту у встановлений законом строк пред`явлено не було, у зв`язку з чим кримінальне провадження містить факт істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та підлягало закриттю, оскільки у суді першої інстанції сторона захисту неодноразово заявляла клопотання про недопустимість письмових доказів сторони обвинувачення та речових доказів з підстав того, що слідчим та прокурором такі докази не були відкриті стороні захисту в порядку виконання вимог ст. 290 КПК України. Зокрема, той факт, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2020 року стороні захисту було встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до 12.06.2020 року, а також те, що сторона захисту у цей строк не ознайомилася з матеріалами кримінального провадження, не свідчать про належне виконання прокурором вимог ст. 290 КПК України і обов`язок суду це перевірити. Адже, до Вінницького міського суду Вінницької області звернувся слідчий CB Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_30 з клопотанням про встановлення строку для ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження № 0000794 від 12.04.2019 року. За результатами розгляду такого клопотання, 04.06.2020 року слідчий суддя виніс ухвалу, якою встановив для сторони захисту строк на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження - до 12.06.2020 року. Разом з тим, захисник вважає, що слідчий суддя не мав права його розглядати. Адже, сторона обвинувачення в клопотанні умисно не зазначила, що вимоги ст. 290 КПК України стороною обвинувачення в минулому уже виконувалися, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000794 від 12.04.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 121 КК України було спрямовано до Вінницького міського суду для судового розгляду. Однак, документ було повернуто прокурору для усунення недоліків, оскільки у підготовчому судовому засіданні мали місце невідповідності вимогам кримінального процесуального закону. Зазначене свідчить про те, що проведення будь-яких слідчих чи процесуальних дії, тобто досудового розслідування кримінального провадження, після повернення судом обвинувального акту прокурору для усунення недоліків зі стадії підготовчого судового засідання, законом не передбачено. Відтак, вчинення процесуальних дiй в порядку ст. 290 КПК України є незаконним з огляду на положення кримінального процесуального закону. Зокрема, у даному кримінальному провадженні стороні захисту (підозрюваному ОСОБА_7 , захисникам ОСОБА_31 та ОСОБА_8 ) було повідомлено про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження 19.11.2019, після чого було надано доступ до матеріалів кримінального провадження та складено відповідний протокол ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
20.11.2019 року стороною обвинувачення було складено, підписано та затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000794 від 12.04.2019 року, який скеровано до Вінницького міського суду Вінницької області для судового розгляду кримінального провадження, тобто досудове розслідування закінчено відповідно до ст. 283 КПК України.
03.03.2020 року у підготовчому судовому засіданні стороною обвинувачення заявлено клопотання про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000794 від 12.04.2019 року через невідповідність його вимогам закону.
Ухвалою Вінницького міського суду від 03.03.2020 року, яка набула законної сили після її апеляційного оскарження, повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні прокурору Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_29 для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, тобто для конкретизації сформульованого ОСОБА_7 обвинувачення.
Таким чином захисник вважає, що проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні не допускається. А тому на думку сторони захисту, докази отримані при проведенні процесуальних дiй, не визначених в ухвалі про повернення зазначених матеріалів кримінального провадження, згідно з ч. 8 ст. 223 КПК є недопустимими, оскільки це унеможливлює для сторони обвинувачення проведення будь-яких інших слідчих чи процесуальних дій у кримінальному провадженні, оскільки це виходить за межі судового рiшення та норм КПК України, а тому клопотання сторони обвинувачення про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування є незаконним.
Захисник також вважає, що це стосується і дій слідчого судді, який неуповноважений на розгляд подібного клопотання поза межами строк в досудового розслідування.
Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що судовим рiшенням обвинувальний акт було повернуто для усунення недоліків саме прокурору Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_29 , а не слідчому ОСОБА_30 чи прокурору ОСОБА_9 , виключно на прокурора ОСОБА_29 покладено обов`язок усунення недоліків документу. В свою чергу слідчий не уповноважений проводити будь-які слідчі чи процесуальнi дiї, в тому числі ознайомлювати сторони з матеріалами кримінального провадження, навiть за наявності доручення прокурора. Прокурор ОСОБА_9 не мав повноважень складати повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження, надавати доручення слідчому.
Також захисник посилається у доводах апеляційної скарги на неповноту судового розгляду, оскільки було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про витребування документів повних відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо руху кримінального провадження № 0000794 вiд 12.04.2019 року за період з 12.04.2019 року по дату формування відомостей.
Окрім цього, захисник посилається на те, що судом безпідставно відмовлено у допитi свiдка ОСОБА_32 в режимі відеоконференції, оскільки 15.07.2021 року його було питано в якості свідка, який відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Однак, він повідомив обставини вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим, які йому стали відомі зі слів ОСОБА_24 , тобто надав показання з чужих слів, достовірність яких в силу ст. 96 КПК України підлягає перевірці стосовно обставин, щодо яких він не допитувався.
Захисник стверджує і про те, що суд у вироку не надав жодної оцінки письмовим запереченням сторони захисту від 13.10.2020 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2020, а також клопотанню про недопустимість письмових та речових доказiв сторони обвинувачення, оскільки останні не були відкриті стороні захисту в порядку виконання вимог ст. 290 КПК України.
В поданих до апеляційної скарги доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 зазначає, що резолютивна частина оскаржуваного вироку суду не містить рішення про цивільний позов ОСОБА_33 від 18.11.2019 року, який остання подала до початку судового розгляду в суді першої інстанції в порядку ст. 128 КПК України. Також всупереч ч. 1 ст. 367 КПК України в судових дебатах потерпілi та їх законні представники участі не приймали, хоча у матеріалах кримінального провадження і містяться окремi заяви від потерпілих про проведення судових засідань без їх участі, однак у поданих документах не відображено небажання потерпілих взяти участь у судових дебатах.
Також звертає увагу суду на епізод злочину, вчиненого щодо потерпілої ОСОБА_16 , оскільки на думку захисту винуватість ОСОБА_7 у його вчиненнi не знаходить свого підтвердження, так як про винуватість обвинуваченого вказує лише потерпiла. Разом з тим, судом не надано критичну оцінку показанням потерпілої, яка повідомляла суперечливі обставини щодо місця та часу його вчинення. А показання свідка ОСОБА_34 , наданих з чужих слiв не вказує на ОСОБА_7 як на особу, яка його вчинила, а свiдки ОСОБА_35 та ОСОБА_36 також не бачили ОСОБА_7 на місці злочину. Протокол слідчого експерименту з ОСОБА_34 не містить доказів про причетність ОСОБА_37 до злочину. Окрім цього, жодними доказами не доведено, що предметом злочину була медична голка i прокол здiйснено саме нею.
За епізодом злочину, вчиненого щодо потерпілоi ОСОБА_15 , то потерпіла не впізнала прямо ОСОБА_37 , а зазначила, що обличчя особи вона не бачила і описала зовнішні ознаки нападника.
За епізодом злочину, вчиненого щодо потерпілоi ОСОБА_14 схожість за статурою не свідчить про вчинення злочину саме ОСОБА_7 . А показання свідка ОСОБА_38 є показаннями зі слів потерпілої і не можуть підтверджувати винуватість ОСОБА_7 . Інші докази також не свідчать про його винуватість. Крім того, судом не надано оцiнки тому факту, що в цей час ОСОБА_7 перебував на черговiй змiнi, а тому вчинити в цей час вказаний злочин не міг.
За епізодом злочину, вчиненого щодо потерпілої ОСОБА_12 , то у судовому засіданні потерпіла взагалі не зазначила, що впізнає обвинуваченого як нападника за конкретними ознаками. Інші ж досліджені судом докази не свідчать про його винуватість.
За епізодом злочину, вчиненого щодо потерпілої ОСОБА_13 , то потерпіла ОСОБА_13 надала показання, що вона не бачила нападника і не впізнала у цій особі ОСОБА_7 . Інші ж досліджені судом докази не свідчать про його винуватість. Крім того, судом не надано оцiнки тому факту, що в цей час ОСОБА_7 перебував на черговiй змiнi, а тому вчинити в цей час вказаний злочин не міг.
За епізодом злочину, вчиненого щодо потерпілої ОСОБА_19 , то потерпіла не вказала прямо на ОСОБА_7 як на особу, що вчинила злочин. Інші ж досліджені судом докази також не свідчать про його винуватість і судом не надано оцiнки тому факту, що в цей час ОСОБА_7 перебував на черговiй змiнi, а тому вчинити в цей час вказаний злочин не міг.
За епізодом злочину, вчиненого щодо потерпілої ОСОБА_20 , то потерпіла стверджувала, що не впізнає в ОСОБА_7 особу, яка вчинила щодо неi хуліганські дії. Іншими ж доказами його вина також не підтверджується.
Щодо зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, то на переконання захисника, незважаючи на те, що свідок ОСОБА_39 вказав, що в кімнаті ОСОБА_7 виявили патрони, його дружина ОСОБА_40 таких показань не надавала. Суд же не надав оцінки аргументам недопустимості письмових доказів (протоколу огляду місця події з вiдеозаписом, висновку експерта), які не були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.
Щодо звукозапису НСРД, суд вказав, що на звукозаписі, який долучено до протоколу аудіоконтролю місця від 09.09.2019 року чути як ОСОБА_7 розповiдає як, де і коли він скоював злочини, чим підтверджує обставини обвинувального акту. Разом з тим, на думку сторони захисту залишається незрозумілим яким чином суд ідентифікував належність ОСОБА_7 голосу на аудіозаписі
У поданих змінах до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 зазначає, що сторона захисту у вимогах апеляційної скарги просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2022 року скасувати і закрити кримінальне провадження.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу прокурора підтримала та наполягала на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Також заперечила щодо задоволення апеляційної скарги захисника з доповненнями та змінами, стверджуючи про безпідставність викладених у ній доводів.
Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника з доповненнями та змінами до неї, наполягали на її задоволенні, посилаючись на викладених у них доводах. Також заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора.
Мотиви і висновки суду
Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.
Під час апеляційного перегляду вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2022 стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів суду апеляційної інстанції встановила, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції було дотримано.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.
Колегією суддів з`ясовано в учасників судового провадження про наявність таких клопотань, однак таких клопотань до апеляційного суду не надійшло.
Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом, тобто сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З огляду на положення, які містяться у ст.ст. 65-67 КК України та Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», апеляційні доводи прокурора про зайву м`якість призначеного ОСОБА_7 остаточного покарання за ч.1ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді восьми років позбавлення волі та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо скасування оскаржуваного судового рішення, та призначення остаточного покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі, на думку колегії суддів апеляційного суду, - є безпідставними, оскільки згідно відомостей кримінального провадження та поданої апеляційної скарги сторони обвинувачення, об`єктивно відсутні нові обставини, які б вказували на невиправдану м`якість і несправедливість призначеного покарання як за видом, так і розміром.
Крім того, питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Разом із тим, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, визначені змістом статей 409, 414 КПК України, які передбачають повноваження суду апеляційної інстанцій скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 414 КПК України, визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
На думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, який на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило, раніше не судимий, за місцем роботи характеризувався позитивно.
Крім того, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання у виді восьми років позбавлення волі за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням правильно врахував і те, що ОСОБА_7 скоїв ряд умисних тяжких злочинів, систематичність, зухвалість та суспільну небезпеку вчинених злочинів, адже ОСОБА_7 здійснював протиправні дії проти жінок молодого віку у громадських місцях, а також те, що ОСОБА_7 свою вину не визнав, в потерпілих вибачення не просив.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність доповнення мотивувальної частини вироку вказівкою про визнання ОСОБА_7 обставин, які обтяжують покарання відповідно до вимог ст. 67 КК України - вчинення злочину особою повторно, вчинення злочину щодо малолітньої дитини, оскільки у межах кримінального провадження було об`єднано 11 епізодів злочинної діяльності ОСОБА_7 , 9 з яких кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, тобто у даному разі наявна повторність відповідно до ст. 32 КК України. Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що на момент вчинення злочину щодо потерпілої ОСОБА_16 , останній було лише 12 років.
Водночас визнаючи наведені обставини такими, які обтяжують покарання колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду першої інстанції у розумінні положень ст. 408 КПК України, або підстав відповідно до положень ст. 420 КПК України для постановлення нового вироку, оскільки, навіть з врахуванням вказаних обставини призначене, судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром не є явно несправедливим через м`якість.
Вид та спосіб призначеного ОСОБА_7 остаточного покарання, навіть з врахуванням обставин, які його обтяжують є достатньо обґрунтованими, вмотивованими та переконливими. Його строк, на думку колегії суддів, відповідає принципу індивідуалізації, є необхідним та достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_7 нових злочинів. З огляду на це, доводи прокурора про необхідність призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді 12 років позбавлення волі шляхом часткового складання призначених покарань безпідставні, оскільки призначення такого покарання потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне доповнити мотивувальну частину вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2022 щодо ОСОБА_7 вказівкою наступного змісту. Визнати обставинами, які обтяжують призначене покарання відповідно до ст. 67 КК України, а саме вчинення злочину особою повторно, а також вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника та поданих до неї доповнень, а також змін, колегія суддів суду апеляційної інстанції не вбачає підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.
Так, доводи захисника про істотне порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 під час проведення підготовчого судового засідання у відсутність захисника за договором та призначення судом ОСОБА_7 захисника за призначенням на одну процесуальну дію, на думку колегії суддів не є підставою для скасування вироку та закриття кримінального провадження, оскільки участь захисника у вказаному кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 52 КПК України не є обов`язковою. Як убачається із матеріалів кримінального провадження, жодне із інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень не є особливо тяжким. Крім того, призначення судом першої інстанції захисника на окрему процесуальну дію проведення підготовчого судового засідання з вирішенням питання про запобіжний захід, з огляду на обставини вказаного провадження, у даному разі не є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону в аспекті п.4 ч.2 ст. 412 КПК України та автоматично не тягне за собою скасування ухваленого вироку щодо ОСОБА_7 , оскільки при оцінці істотності порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів виходить з того, що ними є не будь-які порушення процесуального закону, а лише ті, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Окрім того, підготовче провадження це стадія кримінального провадження, в ході якої суд в умовах судового засідання, що відбувається за участю сторін кримінального провадження та інших учасників, вирішує питання щодо можливості призначення судового розгляду, а також організаційні питання, які пов`язані з забезпеченням такого судового розгляду, і лише як виняток вирішує питання про завершення кримінального провадження шляхом постановлення завершального судового рішення (затвердження угоди, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України).
Відповідно у вказаному провадженні захисник ОСОБА_8 брав участь, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 більш ніж в 20-ти судових засіданнях у суді першої інстанції. Зокрема, був під час допиту свідків та потерпілих, неодноразово заявляв клопотання та давав пояснення під час дослідження доказів, знайомився з матеріалами провадження, виступав у судових дебатах з висловленням позиції захисту. Таким чином, участь захисника за призначенням у підготовчому судовому засіданні не могла істотно порушити право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, як і не могла порушити і права захисника ОСОБА_8 на надання кваліфікованої правової допомоги його підзахисному, і не перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Не ґрунтуються на вимогах закону також доводи захисника про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.412 КПК України, про що 13.10.2020 стороною захисту було подане відповідне письмове клопотання, оскільки, на його думку наявні підстави, передбачені п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.
Зокрема, захисник стверджує про те, що даний обвинувальний акт, щодо ОСОБА_7 після усунення недоліків, складено поза межами процесуальних строків, визначених ст. 219 КПК України, з огляду на те, що як вбачається з реєстру матеріалів провадження, повідомлення про підозру обвинуваченому вручене 24.05.2019 року, тому з цього часу відповідно до ст. 219 КПК України розпочинається відлік строку досудового розслідування.
Колегія суддів зазначає, що досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом, має три ключові віхи: початок визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК; закінчення фіксується направленням до суду обвинувального акта. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України.
Як убачається з реєстру матеріалів досудового розслідування за №0000794 від 12.04.2019, ОСОБА_7 24.05.2019 було повідомлено про підозру, а обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 складено 20.11.2019. Натомість постановою прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_28 продовжено строк досудового розслідування до 3 місяців, тобто до 22.08.2019. Крім того, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 31.07.2019 строк досудового розслідування було продовжено до 5 місяців, тобто до 24.10.2019. Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2019 продовжено строк досудового розслідування до 24 листопада 2019.
Водночас 21.11.2019 прокурором спрямовано обвинувальний акт до суду першої інстанції за три дні до закінчення строків досудового розслідування кримінального провадження, що не заперечує і сам захисник, таким чином, на думку колегії суддів з 21.11.2019 стадія досудового розслідування закінчена у належний строк.
При цьому з Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2019 задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту та повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000794, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 12 квітня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України.
Захисники, як встановлено з Єдиного реєстру судових рішень, скористалися своїм правом на апеляційне оскарження ухвали про повернення обвинувального акту та подали апеляційну скаргу на ухвалу суду. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09.01.2020 вказана ухвала була скасована, а скарги захисників задоволено.
Разом з тим, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2020 задоволено клопотання сторони обвинувачення. Повернуто обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000794 від 12.04.2019 року, прокурору Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_29 для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14.05.2020 ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2020 залишено без змін, а апеляційні скарги захисників без задоволення.
Після чого 13.06.2020 було складено новий обвинувальний акт, отримувати який 13.06.2020 обвинувачений ОСОБА_7 відмовився, натомість захисник ОСОБА_8 його отримав 15.06.2020. Вказаний обвинувальний акт зареєстровано в канцелярії Вінницького міського суду Вінницької області 16.06.2020.
З огляду на викладене, колегія суддів зауважує, що повернення обвинувального акту для усунення недоліків не є тотожним поняттю «Відновлення досудового розслідування» і не є підставою для продовження строку досудового розслідування. КПК України не передбачає не лише обов`язку, але й можливості відновлення досудового розслідування у випадку повернення обвинувального акту прокурору, оскільки відповідно до статті 282 КПК України ця обставина не є підставою для такого відновлення. Таким чином, колегія суддів вважає, що повернення судом обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, жодним чином не впливає на перебіг строку досудового розслідування, оскільки стадія досудового розслідування є закінчена в день первинного надходження обвинувального акта до суду першої інстанції. Відповідно в ситуації повернення обвинувального акта особа вже не є підозрюваним, тому що досудове розслідування закінчено і обвинувальний акт передано до суду. Разом з тим, оскільки строки усунення недоліків КПК України не встановлює, то у даному разі, колегія суддів вважає за необхідне керуватися положеннями ст. ст. 28, 113 КПК України. З огляду на обставини кримінального провадження, колегія суддів не вбачає порушень у дотримані стороною обвинувачення розумності строків на усунення недоліків обвинувального акта.
При цьому, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акта прокурору, передбачає, що він має відповідні повноваження для усунення його недоліків, які встановленні в ухвалі суду. Тому колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог процесуального закону у тому, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2020 стороні захисту було встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до 12.06.2020 року за клопотанням слідчого CB Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_30 , оскільки зміст такої процесуальної дії не був спрямований на отримання будь - яких додаткових доказів винуватості обвинуваченого і жодним чином не погіршував його становище. До того ж, звернення з таким клопотанням до слідчого судді, не є порушенням з огляду на п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, оскільки слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Безпідставними є також доводи апеляційної скарги щодо складення обвинувального акта від 13.06.2020 неуповноваженою на те посадовою особою, а саме - слідчим ОСОБА_30 та затвердження його прокурором ОСОБА_9 , оскільки обвинувальний акт було повернуто саме прокурору ОСОБА_29 .
Складення обвинувального акту від 13.06.2020 слідчим та його затвердження іншим прокурором не є порушенням норм КПК України, відповідно до яких обвинувальний акт може бути складений як слідчим так і прокурором. У розумінні ч. 1 ст. 291 КПК України та п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор наділений таким правом не лише у випадку, коли він не погодиться з обвинувальним актом, що складений слідчим. Крім того, вимоги КПК України не встановлюють обов`язковість вимог про складення обвинувального акту після усунення недоліків саме тим прокурором, якому він повернутий.
Як убачається з матеріалів провадження, слідчий ОСОБА_30 входив до групи слідчих, а прокурор ОСОБА_9 був старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , тобто вказані особи є уповноваженими на складення відповідних процесуальних документів. Таким чином, на думку колегії суддів, захисник помилково ототожнює посаду прокурора з конкретною службовою особою прокуратури.
До того ж, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, а тому доводи захисника про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування безпідставні, оскільки викладене суперечить п.10 ч.1 ст. 284 КПК України відповідно до якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Щодо доводів про неповноту судового розгляду, яка, на думку захисника полягає у тому, що йому безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування документів повних відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо руху кримінального провадження № 0000794 вiд 12.04.2019 року за період з 12.04.2019 року по дату формування відомостей, то колегія суддів зауважує наступне.
У вказаному клопотанні захисник не зазначив жодного факту щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 з істотними порушенням кримінального процесуального законодавства, а низка оригіналів документів, які стосуються прийнятих процесуальних рішень у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , знаходиться в матеріалах кримінального провадження, з яким ознайомився захисник та сам обвинувачений.
При цьому, колегія суддів зауважує, що діяльність уповноважених службових осіб правоохоронних органів щодо інформаційного наповнення ЄРДР полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них, тоді коли оцінка доказів у кримінальному провадженні здійснюється судом за правилами ст. 94 КПК України. Разом з тим, інформаційне наповнення ЄРДР полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень, а наявність або відсутність у ЄРДР інформації саме по собі не впливає на прийняті процесуальні рішення. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що внесення до Реєстру відомостей про рух кримінального провадження саме по собі не впливає на юридичне становище особи, не змінює характеру й обсягу її прав та обов`язків, а також існуючого стану правовідносин.
Колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту щодо не надання письмової оцінки судом першої інстанції запереченням захисника від 13.10.2020 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2020, які долучені до матеріалів провадження, оскільки вони не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях.
Не є прийнятними доводи сторони захисту і про те, що суд першої інстанції не надав письмової оцінки клопотанню про недопустимість письмових та речових доказiв сторони обвинувачення, оскільки останні не були відкриті стороні захисту в порядку виконання вимог ст. 290 КПК України.
Як убачається зі змісту матеріалів кримінального провадження, перед складенням обвинувального акта 19.11.2019 стороні захисту та ОСОБА_7 повідомлено про відкриття матеріалів та завершення досудового розслідування. Відповідно 20.11.2019 відбулося ознайомлення з матеріалами досудового розслідування захисників та підозрюваного ОСОБА_7 та складено про це протокол ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що не заперечується стороною захисту.
Разом з тим, після повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, стороною обвинувачення було повторно відкрито матеріали кримінального провадження перед направлення обвинувального акта з усуненими недоліками до суду, але ознайомлення захисника не відбулось не з вини органу досудового розслідування, а з причини процесуальної поведінки останнього, який ухилявся від цього та фактично не вжив активних дій для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Відповідно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2020 обґрунтовано встановлено строк для ознайомлення з усіма матеріалами кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 стороні захисту до 12.06.2020. До того ж, 12.06.2020 складено протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 .
З приводу вказаних обставин колегія суддів вже зазначала, що не вбачає істотних порушень норм кримінального процесуального закону у тому, що саме ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2020 задоволено клопотанням слідчого CB Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_30 та встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, оскільки зміст такої процесуальної дії не був спрямований на отримання будь - яких додаткових доказів винуватості обвинуваченого і жодним чином не погіршував його становище.
Крім того, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування жодних процесуальних чи слідчих розшукових, чи негласних слідчих розшукових дій, які були б спрямованні на отримання додаткових доказів винуватості ОСОБА_7 , в проміжок часу від від 19.11.2019 до 13.06.2020 органом досудового розслідування чи прокурором у вказаному кримінальному провадженні проведено не було.
Надуманими є доводи захисника про безпідставність відмови суду першої інстанції у повторному допиті свідка ОСОБА_32 , який на думку сторони захисту давав суду показання з чужих слів.
Як убачається з матеріалів провадження, в суді першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_32 , який перебував разом з обвинуваченим в одній камері у слідчому ізоляторі, безпосередньо спілкувався із обвинуваченим, який повідомляв йому, що скоював злочини проти жінок, однак деталей та обставин йому не повідомляв. Також ОСОБА_7 давав йому читати процесуальні документи у його справі, підтверджував, що він дійсно вчинив всі злочини, які йому інкримінують. З приводу патронів обвинувачений йому повідомляв, що привіз їх з собою із армії, однак не говорив з якою метою він їх зберігав.
Колегія суддів вважає, що показання свідка ОСОБА_32 в силу положень ст. 97 КПК не є показаннями з чужих слів, оскільки свідок сприймав безпосередні висловлювання обвинуваченого, який вказував про факти вчинення останнім кримінальних правопорушень.
Частиною 14 ст. 352 КПК України, вказано, що свідок може бути допитаний повторно в тому самому або наступному судовому засіданні за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду, зокрема, якщо під час судового розгляду з`ясувалося, що свідок може надати показання стосовно обставин, щодо яких він не допитувався.
З клопотання захисника про повторний допит свідка ОСОБА_32 , яке знаходиться у матеріалах провадження слідує, що підставою для повторного допиту вказаного свідка є те, що в обвинуваченого та його захисника виникли додаткові запитання до свідка з приводу повідомлених ним обставин. Запитання, які додатково виникли у сторони захисту спрямовані як на встановлення достовірності показань свідка, так і на спростування інших повідомлених свідком обставин кримінального правопорушення.
Відповідно колегія суддів вважає, що захисник порушуючи питання про повторний допит свідка ОСОБА_32 , не навів об`єктивних підстав для його повторного допиту, оскільки під час допиту вказаного свідка 15.07.2021 сторона захисту не була позбавлена можливості ставити йому додаткові запитання з приводу повідомлених ним обставин. Крім того, посилаючись на те, що суд першої інстанції відмовив захиснику у повторному допиті свідка, захисник не вказує, які ж порушення допустив суд першої інстанції при цьому та яким чином зазначене ним вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення з огляду на положення ст. ст. 370, 412, 419 КПК України.
Не є підставою для скасування судового рішення доводи апеляційної скарги про те, що резолютивна частина оскаржуваного вироку не містить рішення про цивільний позов ОСОБА_33 від 18.11.2019 року, який остання подала до початку судового розгляду в суді першої інстанції в порядку ст. 128 КПК України. Викладене, на думку колегії суддів, не позбавляє права законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_21 звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про відшкодування шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням. Крім того, потерпілою та її законним представником вирок суду з вказаних підстав не оскаржувався.
Також колегія суддів відхиляє доводи захисника про те, що всупереч ч. 1 ст. 367 КПК України в судових дебатах потерпілi та їх законні представники участі не приймали, хоча у матеріалах кримінального провадження і містяться окремi заяви від потерпілих про проведення судових засідань без їх участі, однак у поданих документах не відображено небажання потерпілих взяти участь у судових дебатах.
Колегія суддів виходить з того, що судові дебати це одна із складових частин судового розгляду, в якій сторони та інші особи, що беруть участь у справі, виступають з промовами з метою переконати суд у тому, яке рішення він повинен постановити. Відповідно закон не передбачає участь всіх учасників судового розгляду у судових дебатах. Обов`язковою є участь у судових дебатах лише прокурора і захисника, тоді коли участь інших учасників судового розгляду відбувається відповідно до реалізації ними свого права на це. Таким чином, заява про проведення судового розгляду у відсутність потерпілих поширюється на весь судовий розгляд та складові його частини. До того ж, потерпілими з вказаних підстав вирок суду не оскаржувався.
Доводи з приводу того, що стороні захисту залишається незрозумілим яким чином суд ідентифікував належність голосу ОСОБА_7 голосу на аудіозаписі безпідставні. Визнаючи
допустимим доказом протокол за результатами НСРД та аудіозапис, суд першої інстанції заначив, що на аудіозаписі чути, як ОСОБА_7 , відповідаючи на запитання свого співкамерника розповідає, як, де та коли скоював злочини відносно потерпілих, чим підтверджуються обставини, які описані в обвинувальному акті.
Відповідно колегія суддів вважає, що сумніви щодо достовірності голосу ОСОБА_7 на аудіозаписі чи можливого здійснення технічного втручання і редагування аудіозапису, мають спиратися на об`єктивні дані безсумнівного сприйняття таких фактів органами слуху, або переконливо підтверджуватися іншими доказами у справі, або обґрунтовуватися відповідними технічними висновками спеціалістів на засадах змагальності в кримінальному процесі. До того ж, за наявності сумнівів, що зафіксований на аудіозаписах голос належить обвинуваченому, сторона захисту не була позбавлена можливості заявити перед судом клопотання про призначення фоноскопічної експертизи, за допомогою якої можливо встановити належність записаного на аудіо голосу конкретній особі.
Доводи захисника про те, що більшість свідків та потерпілих не впізнали обвинуваченого, оскільки бачили його лише зі спини не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, оскільки вина обвинуваченого підтверджується не лише показами свідків та потерпілих, а й іншими доказами, які досліджені судом та знаходяться у матеріалах кримінального провадження.
Безпідставними є посилання сторони захисту на те, що судом не надано оцiнки тому факту, що обинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на черговiй змiнi, що підтверджено відповідними документами не міг вчинити злочини стосовно окремих потерпілих, оскільки вказане спростовується аналітичними довідками.
Зрештою інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції викладених в оскаржуваному судовому рішенні, оскільки судом по кожному епізоду інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення детально повно та об`єктивно досліджено кожний наданий доказ як стороною обвинувачення в підтвердження винуватості останнього, так і кожний доказ наданий стороною захисту в підтвердження його невинуватості, яким судом надано відповідну правову оцінку щодо їх належності та допустимості, у тому числі у їх сукупності, а також у сторін кримінального провадження не було у разі необхідності будь-яких перешкод щодо звернення до суду з клопотаннями про додаткове дослідження будь-якого із раніше досліджених доказів.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України або потягнути несправедливість судового розгляду в даному кримінальному провадженні не встановлено, а доводи апеляційної скарги прокурора та захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають, а відтак вирок суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 з поданими до неї доповненнями та змінами в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2022 стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України - залишити без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4