Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кп/490/385/2020
УХВАЛА
10 січня 2023 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю секретаря ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, українки, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, раніше не судимої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 396 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Миколаєва, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, раніше не судимої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 396 КК України, -
Згідно обвинувального акту 06.11.2015р., в після обідній час (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_16 разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 знаходились в квартирі за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному місці та розуміючи, що ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 вчинили вбивство ОСОБА_17 , останні реалізуючи раптово виниклий спільний та єдиний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення до автомобілю потерпілого ОСОБА_17 , таємно викрали грошові кошти у сумі 700 доларів США, що в перерахунку склало 16 047 грн. 85 коп. В подальшому ОСОБА_11 разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 викрадені грошові кошти поділили між собою та розпорядились ними на власний розсуд, тим самим завдали матеріальний збиток потерпілому на загальну суму 16 047 грн. 85 коп.
Зазначені вище дії ОСОБА_10 стороною обвинувачення кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Зазначені вище дії ОСОБА_11 стороною обвинувачення кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, 06.11.2015р., в після обідній час (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_16 перебуваючи в квартирі за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , стала свідком умисного вбивства громадянина Туреччини ОСОБА_17 , яке відбулось у вказаному місці. В подальшому ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , розуміючи, що ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 позбавили життя громадянина Туреччини ОСОБА_17 та з метою приховання слідів скоєного особливо тяжкого злочину, останні на наступний після вчинення вбивства день, у нічний час доби (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), винесли з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та знищили шляхом підпалу документи потерпілого, які посвідчували його особу, документи на транспортний засіб, яким керував потерпілий, документи на вантаж, який перевозив потерпілий, постільну білизну, одіяло, подушку на яких були сліди боротьби у вигляді плям бурого кольору (можливо крові), які ймовірно належали потерпілому ОСОБА_17 . Тим самим ОСОБА_18 , достовірно знаючи про вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 умисного вбивства ОСОБА_17 , приховала особливо тяжкий злочин, шляхом знищення слідів його скоєння, при цьому не повідомивши про даний факт до правоохоронних органів.
Зазначені вище дії ОСОБА_10 стороною обвинувачення кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, а саме: заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.
Зазначені вище дії ОСОБА_11 стороною обвинувачення кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, а саме: заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.
Під час судового засідання прокурор не заперечувала проти звільнення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності в порядку ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині.
Обвинувачена ОСОБА_10 не заперечувала проти закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності, зазначивши, що їй зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_11 не заперечувала проти закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності, зазначивши, що їй зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
За злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , законом передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжким.
За злочин, передбачений ч. 1 ст. 396 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , законом передбачено покарання у виді арешту на строк до трьох місяців або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк. Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 1 ст. 396 КК України, є нетяжким.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
З моменту вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вищевказаних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 396 КК України пройшло більше, ніж 5 років, та судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про наявність обставин, передбачених у ч.ч. 2-5 ст. 49 КК України, які б унеможливлювали звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Крім цього, судом з`ясовано, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розуміють підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останні не заперечували проти закриття провадження з відповідних нереабілітуючих підстав.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що під час судового засідання встановлено наявність законних підстав для закриття провадження зі звільненням обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності.
Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284-286, 369-372, 395 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Звільнити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 396 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Звільнити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 396 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_1 __________________

ОСОБА_2 _______________

Присяжні: ОСОБА_3 ______________

ОСОБА_4 _________________

ОСОБА_5 _____________