Справа № 286/3222/22
У Х В А Л А

06 грудня 2022 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Народичі Народицького району Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України , -

ВСТАНОВИВ :

6 грудня 2022 року слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що мешканець смт. Народичі Коростенського району ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив умисний особливо тяжкий злочин за наступних обставин.

Так, 5 грудня 2022 року близько 20 години ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знаходилися за місцем проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно вживали спиртні напої. Під час перебування у кімнаті вищевказаного будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх подальших дій та передбачаючи їх можливі наслідки, ОСОБА_4 в кухні вказаного житлового будинку з поверхні столу схопив скляну порожню банку ємністю 3 л, та завдав нею один удар в область потиличної частини голови ОСОБА_7 в результаті чого той впав на підлогу. В подальшому, в продовження своїх протиправних дій, ОСОБА_4 з поверхні столу схопив кухонний ніж, з яким наблизився до ОСОБА_7 , ззаду та клинком ножа умисно із значною силою прикладання наніс численні удари останньому в область розташування життєво-важливих органів в задню ділянку грудної клітки, і таким чином вбив потерпілого ОСОБА_7 .

Своїми умисними діями, які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок масивної внутрішньої кровотечі, колото-різаної рани верхньої долі лівої легені з ушкодженням судин та стінки бронхи та проникаючої колото-різаної рани задньої стінки грудної клітки.

6 грудня 2022 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України.

Враховуючи вищевикладене, 6 грудня 2022 року ОСОБА_4 досудовим слідством було повідомлено про підозру у вбивстві - умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, тобто в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.

В ході допиту від 06.12.2022 підозрюваний ОСОБА_4 в скоєному зізнався, вину визнав повністю.

Винуватість ОСОБА_4 крім його власних показів, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема, показами свідків, протоколами оглядів місця події, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування в діях підозрюваного ОСОБА_4 встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підтверджується тим, що останній, зважаючи на те, що вчинив особливо небезпечне кримінальне правопорушення проти життя особи, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім цього встановлено, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив в стані алкогольного сп`яніння, використовуючи малозначний привід (побутову сварку), що свідчить про те, що він в такому стані становить небезпеку для оточуючих. Тому йому доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, інакше більш м`які запобіжні заходи не в змозі запобігти цим ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_4 свою вину в скоєному визнав та щиро розкаюється. При цьому, зазначив, що визнає фактичні обставини скоєного ним злочину, але не визнає кваліфікацію інкримінованого йому діяння, так як умислу на вбивство у нього не було. Він оборонявся і якби не перехватив ніж у загиблого, то загинув би сам. ОСОБА_7 накинувся на нього з ножем ззаду, коли він виходив з будинку. Він ухилився, але ОСОБА_7 задів його лезом ножа по щоці, та пробив вхідні двері ножем. Після того, як він вибив ножа з рук ОСОБА_7 , той все одно намагався його підняти для нанесення йому ударів. Тоді він вихватив ніж і наніс близько трьох ударів в верхню частину спини. Вбивати він його не хотів. Надавав йому допомогу і сам двічі чи тричі (точно не пам"ятає) викликав швидку, але вона не приїхала. Сам викликав і поліцію. Просить застосувати йому цілодобовий домашній арешт по місцю проживання, запевнивши, що він нікуди не буде виходити, не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, напроти буде з`являтися на всі виклики.

Захисник підозрюваного щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував. Просив обрати щодо підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт цілодобово, посилаючись на відсутність ризиків для обрання найбільш тяжкого запобіжного заходу. При цьому вказав на не вірну кваліфікацію злочину, так як підозрюваний захищався і має тілесні ушкодження. ОСОБА_7 був в свідомості певний час. Саме ОСОБА_4 викликав йому швидку і якби вона приїхала вчасно, можливо смерть потерпілого б не настала. Якби ОСОБА_4 хотів переховуватися, перешкоджати кримінальному провадженню, то він би не став чекати поліцію, все в деталях розповідати при відтворенні. Вони були на відтворенні і він відмітив, що на вхідних дверях дійсно є пошкодження схоже від нанесення ножем та звернув увагу суду на рану на щоці підозрюваного від леза ножа (рана дійсно на час розгляду клопотання має місце).

Вислухавши пояснення та думки учасників, дослідивши письмові докази, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити частково з наступних підстав.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, об`єктом посягання якого є суспільні відносини щодо охорони життя та здоров`я особи.

06.12.2022 ОСОБА_4 у відповідності до ст.278 КПК України повідомлено про підозру, що стверджується копією повідомлення про підозру.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст.115 КК України, враховує положення ст.ст. 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що слідчий суддя на стадії проведення досудового розслідування не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. Таким чином, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих та досліджених в судовому засіданні доказів визначає, що причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду потреб досудового розслідування.

Поряд з тим, слідчий суддя враховує, що, як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги і п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", а саме: « При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів»; у рішенні від 28.05.2020 у справі «Распряхін проти України», в якому Європейський суд констатував порушення п.3 ст. 5 Конвенції, у зв`язку з тим, що орган державної влади, не оцінивши конкретні факти або не розглянувши можливість застосування інших запобіжних заходів як альтернативу тримання під вартою під час досудового слідства, та по суті постійно посилаючись на тяжкість обвинувачень і ризик ухилення або перешкоджання слідству, продовжували строк тримання під вартою на підставах, які не можуть вважатися «достатніми» та «відповідними».

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слідчий суддя враховує не лише тяжкість обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, а також те, що підозрюваний вину свою у скоєному визнає повністю і щиро розкаюється в скоєному, не погоджуючись лише з правовою кваліфікацією злочину; він чекав приїзду швидкої і поліції, яких сам і викликав, не намагаючись переховуватися, з метою уникнення від відповідальності і доказів протилежного до клопотання не долучено; протокол допиту свідка ОСОБА_8 , власника будинку, де відбувалася подія, свідчить про узгодженість показань свідка з показаннями ОСОБА_4 , що вказує на відсутність підстав для впливу на свідків; він має визначене місце проживання: АДРЕСА_1 , де проживає із співмешканкою та малолітньою дитиною, а тому фактично вказані обставини не позбавляють можливості здійснення контролю за ним з боку слідчого та прокурора у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи слідчого та прокурора про існування ризиків схову або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливу підозрюваного на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні є непереконливими та не підтвердженими, долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він є настільки мінімізованим, що не переважає над принципом поваги до особистої свободи, і дає підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, як альтернативу триманню під вартою.

Водночас, слід відмітити, що сам по собі факт наявності підозри у вчинені кримінального правопорушення та ймовірність призначення підозрюваному суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався слідчий у клопотанні, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно з положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

За відсутності конкретних фактів ухилення підозрюваного від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, відсутні підстави припускати неефективність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим, прокурором, при доведеності обставин, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, не доведено, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду і вчинити інше кримінальне правопорушення, та відповідно до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання та водночас про обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме: цілодобового домашнього арешту.

При цьому, роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши йому залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду цілодобово кожного дня.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

а) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений час.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного.

Згідно ст.181 ч.4 КПК України орган Національної поліції, зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

Копію ухвали вручити підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1