ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/331/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000077 від 24.04.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 114,8 м.кв., що належить на праві власності ТОВ «Інвестбудперспектива».

В обґрунтування вказаного клопотання, прокурор посилається на те, що Дарницькою окружною прокуратурою міста Києва здійснюється нагляд за проведенням досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000077 від 24.04.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі неіснуючого рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 16.05.2008 у справі № 2-230/08, яким начебто частково задоволено позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння та зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/3 частку нерухомого майна та стягнення боргу. Також, визнано за ОСОБА_4 право власності на ряд нежитлових приміщень, серед яких: нежитлова будівля по АДРЕСА_1 , загальною площею 114,8 м.кв.; нежитлова будівля по АДРЕСА_1 , загальною площею 15,4 м.кв.; нежитлова будівля по АДРЕСА_1 , загальною площею 8,9 м.кв.

У інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами пошуку по адресі: АДРЕСА_1 на підставі неіснуючого рішення Гребінківського районного суду Полтавської області № 2-230/08, від 16.05.2008 зареєстровано право власності (з відкриттям розділу) за ОСОБА_4 лише на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 114,8 м.кв. (ОНМ 00).

В подальшому, вказаний об`єкт нерухомого майна, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перереєстроване на ТОВ «Інвестбудперспектива»

Згідно відповіді із Гребінківського районного суду Полтавської області № 01-17/32/2022 від 15.11.2022, наданого на запит Дарницької окружної прокуратури міста Києва, встановлено, що за №2-230/08 Гребінковським районним судом Полтавської області наявна інша справа (справа за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень судове рішення в цивільній справі №2-230/08, як винесене Гребінківським районним судом Полтавської області не обліковується.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 , та ТОВ «ІНВЕСТБУДПЕРСПЕКТИВА» неправомірно набули право власності на самочинно збудовані нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 , оскільки судові рішення з даного приводу Гребінківським судом Полтавської області не виносились, жоден суб`єкт не мав законних підстав на право власності на нежитлові приміщення.

Таким чином, невстановлені слідством особи, на підставі завідомо підробленої ухвали суду зареєстрували право власності на споруду, що знаходяться по АДРЕСА_1 , загальною площею 114,8 м.кв. після чого реалізували вказане приміщення.

19.01.2023 постановою прокурора нежитлова будівля, що знаходяться по АДРЕСА_1 , загальною площею 114,8, визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначене, прокурор просить накласти арешт на даний об`єкт нерухомого майна власником яких є ТОВ «Інвестбудперспектива» (код 34425093) із забороною його використання та розпорядження, з метою збереження речового доказу, оскільки не вжиття відповідного заходу може призвести до його перепродажу.

Прокурор в судовому засіданні підтримала вказане клопотання, пояснивши, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного майна може призвести до наслідків у вигляді їх перепродажу, що перешкодить кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не було тимчасово вилучено, а розгляд справи без повідомлення власника є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність здійснення розгляду вищевказаного клопотання прокурора без повідомлення власників майна.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з стст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи наявність достатність підстав вважати, що мало місце вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, нерухоме майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначеним в ст. 98 КПК України, зважаючи на правову підставу для арешту майна, яке має значення для досудового розслідування, і з огляду на завдання кримінального провадження слідчий суддя вважає, що у даному випадку втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, є виправданим та пропорційним.

Разом з тим, слідчий суддя враховує вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України, якою передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Під правом користування у суб`єктивному значенні як одного з елементів, що входять до змісту права власності, розуміється забезпечена законом можливість власника вилучати з речі її корисні властивості відповідно до її призначення, одержувати плоди і доходи, з метою задоволення різноманітних потреб.

Оцінивши доводи прокурора, врахувавши наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження прав власника майна завданням кримінального провадження, беручи до уваги, що предметом арешту є нерухоме майно, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладання арешту підлягає частковому задоволенню шляхом заборони здійснювати будь які реєстраційні дії, відчужувати даний об`єкт нерухомого майна будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам або вчиняти будь-які інші правочини, без позбавлення права користування ними.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до чч. 1, 2 ст. 174 КПК України інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись вимогами стст. 131, 132, 170-171, 174 КПК України , слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000077 від 24.04.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, що знаходяться по АДРЕСА_1 : загальною площею 114,8 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестбудперспектива» (), шляхом заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії, відчужувати даний об`єкт нерухомого майна будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам або вчиняти будь-які інші правочини.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1