Справа №293/162/23
Провадження №1-кп/293/192/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Черняхів кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002801 від 07.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосілка Житомирського району Житомирської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов"язаного, не одруженого, дітей неповнолітніх на утриманні не має, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

УСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 „Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно із Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

05.12.2022 близько 23 год. 50 хв. у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що в Україні введено воєнний стан та перебував неподалік будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 .

В цей же день, час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням до житла та іншого приміщення, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи умисно в умовах воєнного стану, направлені на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, керуючись корисливим мотивом та особистою зацікавленістю, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, з метою власного незаконного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не помічені, проник на територію будинку АДРЕСА_2 , таємно шляхом пошкодження вікна проник в середину літньої кухні, звідки викрав дві металеві чавунні пластини розмірами 19 на 62 см., вартістю 633 грн 99 коп. та чавунну плиту рельєфну розміром 16 на 54 см., вартістю 275 грн, що належать ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на проникненням до будинку, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом відкриття ривком навісного замка, проник через вхідні двері в середину будинку АДРЕСА_2 , де в останнього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 викрав чавунну плиту розміром 71 на 41 см., вартістю 2999 грн 70 коп., що належать ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_4 виніс викрадені вищевказані речі за територію домоволодіння будинку АДРЕСА_2 , залишивши їх на землі.

Надалі, ОСОБА_4 , повернувшись на територію будинку АДРЕСА_2 , проник до приміщення сараю та викрав звідти дерев`яну драбину, що належать ОСОБА_5 , яка не становить для останнього матеріальної цінності.

Після чого ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 таємно, поєднано з проникненням у житло та інше приміщення, в умовах воєнного стану, викрав майно, що належить ОСОБА_5 , заподіявши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3908 гривень 69 копійок.

За таких обставин ОСОБА_4 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням до житла та іншого приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті.

Показав, що дійсно 05.12.2022 в АДРЕСА_2 , здійснив крадіжку металевих чавунних плит та драбини, які належать потерпілому ОСОБА_5 . Щиро розкаявся у вчиненому.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, 02.02.2023 подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі. Стосовно міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду (а.с. 22).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Суд бере до уваги, що Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 в Україні введено воєнний стан.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого належними, допустимими та достовірними.

Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин даного кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті.

Сторонам судом була надана рівна можливість у наданні доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням до житла та іншого приміщення, тому ці його дії суд кваліфікує ч.4 ст.185 КК України.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Обставинами, які пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення .

При цьому, судом враховується, що щире каяття проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.

Верховний Суд висловив позицію про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі N 759/7784/15-к).

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин проти власності, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, що є необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, неповнолітніх дітей немає, не одружений, не працюючий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, наявність обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Важливим є те, що звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням буде сприяти його виправленню, вихованню та соціальній реабілітації та не становитиме "особистий і надмірний тягар для особи".

Підстав для обрання більш м`якого або тяжкого покарання суд не знаходить.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати, а саме витрати пов`язані проведенням судових експертиз у загальному розмірі 4153,16 грн, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та підстави для його обрання також відсутні.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

3. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4. Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

5. Речові докази: дві металеві чавунні пластини розмірами 19 на 62 см, чавунну плиту рельєфну розміром 16 на 54 см., чавунну плиту розміром 71 на 41 см., дерев"яну драбину та навісний замок, які передані ОСОБА_5 на відповідальне зберігання - залишити останньому як власнику.

6. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 4153,16 грн (чотири тисячі сто п"ятдесят три гривні шістнадцять копійок).

7. Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя Людмила ЛОСЬ