справа № 361/4871/20
провадження № 1-кп/361/297/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000655 від 30 травня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Калита Броварського району Київської області, громадянина України, працюючого неофіційно, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2020 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги пунктів 2.1 а), 2.9 а) Правил дорожнього руху, згідно з якими: «водій повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії», «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсикологічних речовин», керуючи автомобілем «Ford Scorpio», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Радної в межах населеного пункту с. Заворичі Броварського району Київської області, в напрямку до смт Калита Броварського району Київської області, у порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, згідно з якими: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, рухався зі швидкістю, що перевищує максимально дозволену на зазначеній ділянці дороги, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху, згідно з яким: «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год» та, у порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким: «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля «Ford Scorpio», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та виїхав за межі проїзної частини дороги на зустрічне узбіччя смуги руху в бік центру села Заворичі Броварського району Київської області, де допустив наїзд на стовбур дерева.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир цього автомобіля ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 19/305 від 08.07.2020 встановлено, що смерть ОСОБА_9 , 2004 року народження, настала від перелому шийного відділу хребта та ребер з ушкодженнями внутрішніх органів та розвитком крововтрати. Перелом шийного відділу хребта та ребер з ушкодженнями внутрішніх органів та розвитком крововтрати, як небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог пунктів 2.1 а), 2.3 б), д), 2.9 а), 12.4 та 12.1 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_9 .

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам вчинення злочину. Про вчинене щиро розкаявся, просив суворо його не карати, зазначив, що у той день сісти за кермо його попросив друг ОСОБА_10 , щоб поїхати купити морозиво для дівчат, під час дорожньо-транспортної пригоди він не мав водійського посвідчення і вперше керував транспортним засобом, про технічні характеристики цього автомобіля йому не було відомо. Наразі його батько служить у Збройних Силах України, в сім`ї 7 дітей, він найстарший, допомагає матері, під час ДТП йому було лише 22 роки, він частково відшкодував неповнолітній потерпілій завдану шкоду, спиртні напої більше не вживає, для себе зробив належні висновки, пояснив, що злочин вичинив ненавмисно, тому просив не позбавляти його волі.

До суду від законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 надійшла заява від 20 січня 2023 року, в якій зазначено, що ОСОБА_7 добровільно частково відшкодовано неповнолітній потерпілій ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 200 тис. грн та укладено договір про відшкодування шкоди щодо решти суми моральної шкоди, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого у рамках кримінального провадження не має. Також у заяві вказано, що від цивільний позов просить залишити без розгляду, просила не позбавляти волі ОСОБА_7 , оскільки обвинувачений частково відшкодував завдану шкоду.

До суду від представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_6 надійшла заява від 09 березня 2023 року, в якій зазначено побажання щодо міри покарання обвинуваченому, а саме не пов`язаного із реальним позбавленням волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, які не досліджувалися в суді, в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом» у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Підстав відповідно до частини третьої статті 337 КПК України для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає шире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивну характеристику з місця проживання, раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, та вчинений з необережності, вчинив злочин у молодому віці - 22 роки, проживає з матір`ю, на їх утриманні перебувають ще неповнолітні діти, його батько - ОСОБА_13 призваний на військову службу за мобілізацією, думку законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , як і думку представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_6 , викладену в їх заявах, які при визначенні міри покарання просили не застосовувати до ОСОБА_7 покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Також суд бере до уваги заяву представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 про те, що обвинувачений частково відшкодував моральну шкоду у розмірі 200 тис. грн, як і укладення договору про відшкодування решти суми моральної шкоди.

Таким чином, суд призначає ОСОБА_7 покарання, яке відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дані про особу обвинуваченого, його поведінка після вчинення злочину, щире каяття, критична оцінка своєї протиправної поведінки та готовність нести кримінальну відповідальність у своїй сукупності з тяжкістю, обставинами та наслідками вчиненого ним кримінального правопорушення, не дають підстав призначити максимально можливе покарання, передбачене за вчинення злочину, в якому обвинувачується останній, а вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на те, що він раніше не судимий, та дорожньо-транспортну пригоду скоїв з необережності, відшкодував частково моральну шкоду, відсутність з боку законного представника неповнолітньої потерпілої претензій, як і думку законного представника неповнолітньої потерпілої, викладену в її заяві, в якій просить не застосовувати до обвинуваченого покаранння, пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Крім того, суд не вбачає необхідність застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки згідно довідки Територіального сервісного центру № 3243 від 19 червня 2020 року № 580 гр. ОСОБА_7 посвідчення водія не отримував, а тому не можна застосовувати до винної особи таке стягнення, коли особа такого права взагалі не мала.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов ОСОБА_14 у кримінальному провадженні підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з клопотанням законного представника потерпілої про таке.

Процесуальні витрати у провадженні відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 судом не обирався.

Керуючись ст. ст.100, 124, 349, 368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до статті 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_7 виконання наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_14 залишити без розгляду

Процесуальні витрати у провадженні на загальну суму 4 086 (чотири тисячі вісімдесят шість) гривень 25 коп. (висновок № 12-1/1486 від 07.07.2020 на суму 2 451,75 грн; висновок № 12-1/1891 від 17.07.2020 на суму 1 634,50 грн) стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Речові докази:

- автомобіль марки «FORD SCORPIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_15 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., Баришівський район, с. Семенівка, вул. Кірова, 15, - повернути власнику, знявши з автомобіля арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1