Справа № 308/4971/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000082 відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 України,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2023 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000082 відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР стали зібрані матеріали співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 про виявлення кримінального правопорушення, зокрема співробітниками оперативного підрозділу отримана інформація про те, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з іншими, невстановленими на даний час особами, займається організацією незаконного переправлення через державний кордон осіб, як підлягають мобілізації на військову службу відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», поза пунктами пропуску, за грошову винагороду.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 указом Президента України №69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Поряд з цим, у ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18 березня 2023 року, виник злочинний умисел на протиправне збагачення шляхом сприяння незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками.

Так, ОСОБА_4 , мешканець м. Ужгород, Закарпатської області достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинив злочинні дії щодо сприяння незаконного переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України.

У свою чергу, ОСОБА_4 реалізуючи свої протиправні наміри спрямовані на незаконне збагачення, з корисливих мотивів, 18 березня 2023 року по мобільному телефону НОМЕР_1 домовився про зустріч в піцерії «Деліція», що знаходиться за адресою: м.Ужгород, пр.Свободи, 45, із гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8 з метою обговорення деталей їх незаконного переправлення через державний кордон України. Так, близько 14.00 год. 18 березня 2023 року, знаходячись за адресою: м. Ужгород, пр. Свободи, 45, у піцерії «Деліція», у ході особистої зустрічі з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_4 підтвердив дійсність своїх намірів - за грошові кошти в сумі 3000 доларів США окремо, за кожного громадянина, сприяти у їх переправленні через державний кордон України, поза пунктом пропуску, попередньо надавши інформацію про способи такого перетину.

При цьому, під час даної розмови, ОСОБА_4 наголосив про вимогу надання йому грошових коштів перед початком їх переправлення у розмірі 100 доларів США, і при переході решту обумовленої суми, за сприяння ним незаконного переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України, поза пунктом пропуску та наголосивши на те, що він проведе їх в обхід прикордонного контролю до лінії державного кордону України, з подальшим переходом до Словацької Республіки.

Близько 14.30 год. цього ж дня, діючи під контролем правоохоронних органів, на виконання вищезазначеної пропозиції, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали ОСОБА_4 частину обумовленої суми в розмірі 100 доларів США за сприяння переправлення їх через державний кордон України.

В подальшому, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на протиправне збагачення, шляхом сприяння незаконного переправлення осіб через кордон, ОСОБА_4 неодноразово телефонував ОСОБА_7 по мобільному телефону, зокрема 22.03.2023, 26.03.2023, 27.03.2023 та 28.03.2023 та підтверджував факт готовності до переправлення останього та гр. ОСОБА_8 за кордон, надаючи попередні вказівки та поради, в якому напрямку потрібно та в який час необхідно буде рухатись в сторону Українсько-Словацького кордону з метою їх незаконного перетину державного кордону.

29.03.2023 близько 12.00 год. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та домовився про зустріч з ними та гр. ОСОБА_8 у піцерії «Деліція», що за адресою: м. Ужгород, пр. Свободи, 45.

В подальшому, близько 13.50 год, знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 використовуючи мобільний телефон та додаток що містить картографічні зображення, показав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 місце на мапі, де останні будуть незаконно переправлятись через державний кордон та напрямок їх руху, при цьому уникаючи можливості бути викритим прикордонною службою, та наголосив, що через деякий час скине їм координати де вони мають зустрітись в напрямку лінії кордону.

Цього ж дня близько 16.30 год. ОСОБА_4 зустрівшись з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у заздалегідь обумовленому місці які ОСОБА_4 скинув на мобільний телефон ОСОБА_9 а саме, вкінці вулиці Загорської в м. Ужгород, реалізуючи свої протиправні наміри спрямовані на незаконне збагачення з корисливих мотивів, провів останніх в напрямку прикордонної смуги за координатами 48.617667, 22.228944, де надавши поради та вказівки з метою їх переправлення за кордон, показав подальший напрямок їх руху в обхід прикордонного контролю в напрямку українсько-словацького кордону за що отримав від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попередньо обумовлені грошові кошти у розмірі 5900 доларів США.

В свою чергу, ОСОБА_4 після отримання другої частини обумовленої суми у розмірі 5900 (п`ять тисяч дев`ятсот) доларів США був затриманий працівниками правоохоронних органів в м. Ужгороді по вул. Загорській, за координатами - 48.6170165; 22.2335282, що мало місце о 17.10 год. 29.03.2023.

В подальшому, 29.03.2023 о 17.10 год. в рамках проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину, після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за адресою: м.Ужгород, по вул. Загорській, без номеру, за координатами - 48.6170165; 22.2335282, після отримання другої частини обумовленої суми у розмірі 5900 (п`ять тисяч дев`ятсот) доларів США, на підставі ст. 208 КПК України працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 .

В ході особистого обшуку ОСОБА_4 виявлено та вилучено:

- чорний поліетиленовий пакет в якому знаходились 59 купюр імітаційних грошових коштів номіналом по 100 доларів США з серійним номером RE 15032543А, що упаковано в спецпакет № INP 1015763;

- мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі», червоного кольору, IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 з сім-карткою № НОМЕР_1 , який упаковано в спецпакет № INP 1015762.

30 березня 2023 року о 15.30 год. стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, вчинене з корисливих мотивів.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 27.02.2023; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 від 01.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 01.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.03.2023; відповідь на виконання доручення НОМЕР_4 прикордонного загону ДПСУ №5/4,2/1842-23Вих від 02.03.2023; протокол огляду місцевості від 29.03.2023; протокол затримання особи ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні злочину від 29.03.2023; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 29.03.2023; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 29.03.2023; протоколом вручення грошових коштів від 18.03.2023; протоколом огляду від 18.03.2023 та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

Необхідно підкреслити, що злочин передбачений ч.3 ст.332 КК України є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У кримінальному провадженні на даний час ще не встановлені всі та не допитані інші особи щодо обставин, що мають доказове значення у даному провадженні, а також вирішується питання щодо призначення та проведення необхідних судових експертиз, а тому сторона обвинувачення не виключає можливості, що ОСОБА_4 безпосередньо чи за посередництва інших осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на вказаних осіб та інших учасників кримінального провадження а також вчинить спроби знищити, спотворити речі, що можуть мати доказове значення і якими на даний час не володіє сторона обвинувачення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, а також на осіб яких необхідно встановити та допитати в якості свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показів на його користь. Також ОСОБА_4 будучи на волі матиме можливість застосувати насильство чи інший тиск сам, чи за участі своїх знайомих, до свідків, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

При оцінці доведеності даного ризику слід врахувати сам характер кримінального правопорушення, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_4 зможе впливати ще і на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впливати на інших на даний час не встановлених осіб (п.4 ч. 1ст. 177 КПК України), з якими ОСОБА_4 діяв у змові, і знаходячись на свободі може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, однак на даний час не допитані. Крім цього, може підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання у кримінальному провадженні.

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, на протязі тривалого часу офіційно не працює, не маючи іншого джерела доходів, може продовжити свою злочинну діяльність.

Таким чином, з метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_4 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Взявши до уваги зазначені вище обставини, приходжу до висновку, про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою.

З огляду на викладене, орган досудового розслідування просить застосувати щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, зазначив що готовий співпрацювати зі слідством.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №№ 0000082 від 27.02.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України.

30.03.2023 року у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, вчинене з корисливих мотивів.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 цієї ж статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені статтею 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, зокрема: протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 01.03.2023 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 01.03.2023 року, протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 01.03.2023 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 01.03.2023 року, протоколі огляду місцевості від 29.03.2023 року, протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.03.2023 року, протоколі додаткового допиту свідка від 29.03.2023 року, протоколі додаткового допиту свідка від 29.03.2023 року, протоколі вручення грошових від 18.03.2023 року, протоколі отримання грошових коштів від 18.03.2023 року, протоколі огляду від 18.03.2023 року.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, яка є особою молодим за віком, мешканець: АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, раніше не судимий, працює на посаді мерчендайзера ПП «Чернігівське», має збереження 2 тис. грн., з дитинства сирота, мати померла, перебував під опікою бабусі, закордонного паспорта не має. Разом з тим, як зазначив в судовому засіданні вину визначає та готовий співпрацювати зі слідством.

Враховуючи наведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваним від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного; можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки існує ризик незаконного впливу на них, які під тиском підозрюваної можуть змінити показання або надавати неправдиві покази.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявними у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Між тим, тяжкість інкримінованого особі злочину, так само як суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого правопорушення хоч і є важливим фактором, не може бути єдиною підставою для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії, Kalashnikov v. Russia» від 24 червня 2002 року, заява №47095/99, п. 116). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, № 254-А, п. 33).

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваної, слідчий суддя вважає, що в силу характеру конкретного діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема, обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування та необхідність запобігання ризиків, передбачених статтею п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 4, 5 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту слід відмовити.

Разом з тим, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю на строк до 29 травня 2023 включно (в межах строку досудового розслідування).

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, а також у строк до 29 травня 2023 року включно виконувати наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- цілодобово не залишати зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та експертами у цьому кримінальному проваджені;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 186, 193, 194, 309, 392, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю на строк до 29 травня 2023 включно (в межах строку досудового розслідування).

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, а також у строк до 29 травня 2023 року включно виконувати наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- цілодобово не залишати зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та експертами у цьому кримінальному проваджені;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії зазначеної ухвали - до 29.05.2023 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1