Справа № 214/3472/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження № 0000420 від 15.11.2020 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

Встановив:

В провадженні судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 від 15.11.2020 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

06.03.2023 року головуючим суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід від участі вказаного кримінального провадження.

Свою заяву про самовідвід суддя ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що 05.05.2021 року автоматизованою системою розподілу справ було визначено склад суду для розгляду справи № 214/3472/21 відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України головуючий суддя ОСОБА_5 .

Розпорядженням керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи відповідно до п. 2.3.3, 2.3.49, 2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2022 вилучено суддю ОСОБА_5 та замінено суддею ОСОБА_3 .

Разом з цим, суддя ОСОБА_3 , після вивчення матеріалів справи, вбачає підстави для самовідводу. Так, суддя ОСОБА_3 вважає, що закони, які регулюють діяльність судді, не вказують на можливість увільнення судді від здійснення правосуддя, а ст.66 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» окремо зазначає на підстави і порядок увільнення від виконання обов`язків, але це стосується лише присяжних.

Суддя ОСОБА_3 вказує на те, що в своєму розпорядженні керівник апарату посилається на відповідність його рішення п.2.3.2., 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Разом з цим, на її думку, не одна із наведених в п.п.2.3.2, 2.3.49, 2.3.50 підстав Положення про автоматизовану систему документообігу суду, не кореспондується з обґрунтуванням призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, а саме на посилання на наказ №52-к від 06.04.2022 - увільнення судді ОСОБА_5 від здійснення правосуддя.

Окрім того, суддя ОСОБА_3 зазначає, що 11-13 січня 2023 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 , як делегат, був присутній на З`їзді суддів України, тобто ніяких перешкод для виконання ним завдань суддівського самоврядування у нього не було. Таким чином, на думку судді ОСОБА_3 , суддя ОСОБА_5 вибірково здійснює свої суддівські повноваження: від правосуддя його головою суду увільнено, а для представництва ОСОБА_5 знаходить час та можливість. Отже, у неї обґрунтовано виникають сумніви законності підстав, з яких справа від судді ОСОБА_5 була передана для повторного розподілу між суддями через декілька місяців після, начебто, винесення наказу №52-к від 06.04.22 року.

Також, суддя ОСОБА_3 вказує, що після того, як їй стало відомо про вказані обставини, вона 19.01.2023 року звернулась до голови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області для надання їй інформації щодо підстав відсутності судді ОСОБА_5 на робочому місці з лютого 2022 року. Відповіддю від 27.01.2023 року в.о. голови суду ОСОБА_6 надано відповідь, що запитувана інформація буде надана після закінчення строку дії військового стану.

Документи щодо відсутності судді ОСОБА_5 головою суду від неї, як члена колективу суду, приховуються, чим штучно створюються умови щодо сумнівів законності його дій, в межах, наданих Законом України «Про судоустрій і статус суддів», повноважень.

На переконання судді ОСОБА_3 , голова суду видав наказ, який не відповідає Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та керівник апарату суду - розпорядження, яке не відповідає Положенню про автоматизовану систему документообігу суду.

Таким чином, керуючись ст.ст.38, 80-81 КПК України, головуюча у вказаній справі суддя ОСОБА_3 заявила собі самовідвід та просить відвести її від участі в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

Учасники судового засідання до зали суду не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надали.

Дослідивши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід суд доходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

Законодавець чітко регламентував у ст.75 КПК України, обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. При цьому, заява про відвід (самовідвід) повинна бути вмотивованою, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема в справі «Білуха проти України» суд, який здійснює провадження по справі повинен бути безстороннім.

Відповідно до усталеної практики суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Декларації прав людини повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

При цьому, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п.44. та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» від 07.08.1996 року).

Водночас, ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого на XI з`їзді суддів України 22.03.2013 року зазначає, що: «Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді».

Згідно з п.1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року N2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Як вбачається з заяви про самовідвід, головуючим суддею ОСОБА_3 не наведено підстав на підтвердження обставин передбачених чинним кримінальним процесуальним законодавством, що виключають можливість її участі у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4

29.09.2022 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 1045, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказане кримінальне провадження було передано для розгляду судді ОСОБА_3 .

Як слідує з розпорядження керівника апарату суду №1045, останній, в обґрунтування необхідності проведення повторного автоматизованого розподілу вказаної судової справи, відповідно до п.п.2.3.2, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (далі - Положення), посилався на увільнення головуючого судді ОСОБА_5 від здійснення правосуддя в порядку, встановленому законом, а також, інших повноважень, визначеним законом, на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (наказ №52-к від 06.04.2022 року).

Натомість, обґрунтовуючи заявлений самовідвід, суддя ОСОБА_3 зазначила, що не одна із наведених в п.п.2.3.2, 2.3.49, 2.3.50 підстав Положення, не кореспондується з обґрунтуванням призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, а саме на посилання на наказ №52-к від 06.04.2022 - увільнення судді ОСОБА_5 від здійснення правосуддя.

З вказаним твердженням судді ОСОБА_3 суд не погоджується, адже, п.2.3.2 Положення, регулює порядок визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи автоматизованою системою, зокрема, шляхом повторного автоматизованого розподілу судових справ. До того ж, п.2.3.49 Положення встановлює, що повторний автоматизований розподіл судових справ між суддями застосовується у випадках визначених законом, а також з метою заміни одного, декількох суддів, всього складу суду, збільшення складу суду в порядку, визначеному підпунктами 2.3.4, 2.3.23 цього Положення. При цьому, п.2.3.50 визначено, що винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи.

Згідно з цим розпорядженням, керівник апарату суду застосовував п.п.2.3.2, 2.3.49, 2.3.50 Положення, адже в даному випадку було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи щодо ОСОБА_4 п.2.3.2 Положення), з метою заміни головуючого судді (п.2.3.49 Положення), у зв`язку з неможливістю продовжити судовий розгляд суддею ОСОБА_5 (п.2.3.50 Положення).

Посилання судді ОСОБА_3 на вибірковість здійснення повноважень суддею ОСОБА_5 , який будучи увільненим від здійснення правосуддя був присутній як делегат на з`їзді суддів України в м. Києві 11-13 січня 2023 року, суд не приймає до уваги оскільки виконання функції делегата до з`їзду суддів України суддею ОСОБА_5 відбулось після призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Питання правомірності здійснення суддею ОСОБА_5 , функцій делегата до з`їзду суддів України під час дії наказу голови Саксаганського районного суду про увільнення цього судді від здійснення правосуддя, не може бути предметом розгляду в рамках кримінального провадження під час вирішення заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 .

Крім того, жодним Законом не віднесено до повноважень судді перевірка та оцінка дій іншого судді, якого увільнено від здійснення правосуддя. Таким чином, посилання судді ОСОБА_3 яким чином суддя ОСОБА_5 знаходить час та можливість для представництва, не є підставою для відводу від розгляду справи, визначені КПК України.

За відсутності достовірної інформації про скасування або визнання протиправним наказу голови суду №52-к про увільнення судді ОСОБА_5 від здійснення правосуддя зазначені суддею ОСОБА_3 підстави для самовідводу не свідчать про порушення вимог Положення керівником апарату суду під час повторного розподілу судової справи за обвинуваченням ОСОБА_4 .

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість доводів заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід.

Кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 передано для розгляду судді ОСОБА_3 29.09.2022 року. Натомість, самовідвід нею заявлений лише 06.03.2023 року, тобто більш, ніж через шість місяців після отримання справи, в той час, як обставини, на які вона посилається, обґрунтовуючи свій самовідвід, існували протягом цього періоду часу та не перешкоджали їй здійснювати розгляд справи.

Враховуючи законність повторного розподілу судової справи між суддями, суд не приймає до уваги всі інші доводи заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід, вважає, що нею не доведено наявність обставин, які б могли викликати сумніви в її неупередженості та унеможливлювали ухвалення нею об`єктивного рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.35, 75, 76, 80, 81, 371,376 КПК України, колегія суддів,

Постанови:

В задоволенні заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі в кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000420 від 15.11.2020 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1