Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/685/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000974 від 03.06.2019, стосовно ОСОБА_7 , по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 10 листопада 2022 року суд, за клопотанням прокурора продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме: з 11.30 год. 10.11.2022 до 11.30 год. 08.01.2023, з визначенням застави у розмірі 10 (десять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) грн. 00 коп.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а відтак щодо нього необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою змінити міру запобіжного заходу на більш м`яку, оскільки підстав для утримання його під вартою немає.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що прийняте міськрайонним судом щодо продовження тримання його під вартою є упереджене та безпідставне. Судом не було надано належної оцінки усім обставинам справи.

Апелянт зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, заявлені стороною обвинувачення є надуманими та безпідставними, оскільки доказів на їх підтвердження не надано.

Також, на думку обвинуваченого залишились поза увагою суду ті обставини, що він обвинувачується у вчинені нетяжкого злочину, та з урахування презумпції невинуватості є всі підстави змінити йому міру запобіжного заходу на більш м`яку не пов`язану з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити їх вимоги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали надані міськрайонним судом, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону міськрайонним судом належно дотримані.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів апеляційного суду встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження та те, що ОСОБА_7 хоча і обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке закон класифікує як нетяжкий злочин, проте, раніше неодноразово судимий, не працює, відтак не має міцних соціальних зв`язків.

Крім того, взято до уваги те, що ОСОБА_7 перебував у розшуку, тож, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих і свідків, які наразі не допитані, тобто наявні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Встановлені раніше ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і його продовження не зменшилися і виправдовують такий запобіжний захід, а отже вказане дає достатні підстави вважати про реальність встановлених ризиків не належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Колегія суддів, вважає, що сукупність обставин, в яких обвинувачується ОСОБА_7 підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки інкримінованого йому діяння, і по справі наявні реальні ознаки дійсного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а також те, що менш суворі запобіжні заходи, на думку апеляційного суду, наразі є не достатніми для запобігання встановленим ризикам, а тому тримання обвинуваченого під вартою є виправданим.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, апеляційний суд не вбачає.

Вказані обставини, на які у своїй апеляційній скарзі посилається апелянт, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив суд першої інстанції та не можуть слугувати підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4