Справа № 192/158/22
Провадження № 1-кп/192/75/22
В И Р О К
Іменем України

"24" жовтня 2022 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області кримінальне провадження №00007, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2022 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Борзна, Чернігівської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, не працює, неодруженого, на утриманні дітей не має, не є інвалідом, раніше судимого:

1.)18 вересня 2010 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп.;

2.)29 березня 2011 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

3.)04 серпня 2011 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

4.)18 вересня 2014 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 186 КК України до 8 років позбавлення волі;

5.)13 червня 2018 року Ленінським районним судом м. Полтави за ст. 391, ст. 71 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:

13 червня 2018 року ОСОБА_3 вироком Ленінського районного суду м. Полтави було засуджено за ст. 391, ст. 71 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі. Знаходячись в місцях позбавлення волі обвинувачений на шлях виправлення не став та в період відбуття покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» Південно-Східного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі Солонянська виправна колонія №21), здійснив нове кримінальне правопорушення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року за допущене 11 травня 2021 року порушення режиму утримання ОСОБА_3 був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) строком на два місяця.

24 січня 2022 року приблизно о 10 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_2 . начальника Солонянської виправної колонії №21, підполковником внутрішньої служби ОСОБА_6 , який є представником адміністрації Солонянської виправної колонії №21, ОСОБА_3 в присутності інших працівників Солонянської виправної колонії №21, було об`явлено, що згідно графіку двохгодинного відпрацювання на благоустрій відділення СПС №6, з яким ОСОБА_3 було ознайомлено завчасно 30 грудня 2021 року, він зобов`язаний в порядку черги приступити до прибирання підлоги коридору відділення СПС №6, для цього обвинуваченому було надано весь необхідний господарський інвентар.

Проте ОСОБА_3 , в присутності інших працівників Солонянської виправної колонії №21, маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, приступити до прибирання вказаної йому території відмовився в категоричній формі, тобто вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації Солонянської виправної колонії №21.

Після цього в.о. начальника Солонянської виправної колонії №21 підполковник внутрішньої служби ОСОБА_6 , роз`яснив ОСОБА_3 положення кримінального законодавства викладені в ст. 391 КК України та попередив обвинуваченого про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Після цього знову запропонував ОСОБА_3 приступити до прибирання підлоги коридору відділення СПС №6 Солонянської виправної колонії №21, але ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, належних висновків для себе не зробив та продовжуючи свій злочинний умисел відкрито, умисно в присутності інших працівників адміністрації Солонянської виправної колонії №21, не маючи поважних причин, відмовився виконувати законні вимоги адміністрації Солонянської виправної колонії №21, де він відбуває покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Пояснив, що точної дати він не пам`ятає, начальник колонії повідомив йому, що згідно графіку чергування його черга проводити прибирання підлоги, на що він відмовився в категоричній формі. Так він дійсно був поміщений за ухвалою суду до ПКТ (ОК), при пропонуванні йому прибирати він відчував себе нормально, скарг на здоров`я в нього не було.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, суд визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочину та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який вину у скоєному злочині визнав, не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, в том числі і за аналогічний злочин, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем відбування покарання характеризувався негативно.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, обставин, які пом`якшують покарання не вказано, обставинами, які обтяжують покарання стороною обвинувачення вказано вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, а також встановлені обставини справи вважає, що в даній справі відсутні обставини, які пом`якшують покарання.

Суд вважає, що в даній справі наявна обставина справи, яка обтяжують покарання повторність, оскільки за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 13 червня 2018 року обвинуваченого було засуджено за аналогічне кримінальне правопорушення передбачене за цією ж статтею, судимість за яке непогашена, що стосується обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, то оскільки судом враховано обставину, яка обтяжує покарання повторність злочинів, тому суд вважає, що така обставина, яка обтяжує покарання як рецидив злочинів - відсутня.

Керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням відсутності обставин справи, які пом`якшують покарання, та наявності обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці позбавлення волі.

Суд, враховуючи обставини кримінального правопорушення, а саме те, що воно вчинено обвинуваченим під час відбування покарання реально, не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Оскільки суду не було надано жодного речового доказу, тому й вирішити питання, щодо їх долі суд позбавлений можливості.
Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, будь-які підтверджені процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік два місяці.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1