КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/1151/23 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1197/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000158 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 29.12.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- зовнішній накопичувач (жорсткий диск) чорного кольору ємністю 1 Tb s/n 10TS03-SS з кабелем;

- планшет Apple IPad 16Gb сірого кольору ID:BCG-E2381A s/n GB014NDGZ38;

- планшет марки Apple IPad 32 Gb рожевого кольору s/n DMPSGO4RH256 IMEI НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон Apple Iphone 13 Pro 128 Gb темно-зеленого кольору IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2 - НОМЕР_3 з сім-картою «Київстар» НОМЕР_4 , шляхом заборони користування та розпорядження означеним майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 від 29.12.2022 року про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку 29.12.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, з доповненнями апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а відтак такою, що підлягає скасуванню, оскільки законні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна відсутні.

Апелянт звертає увагу на те, що виходячи зі змісту клопотання прокурора від 29.12.2022 року, кримінальне провадження № 0000158 від 02.04.2022 року розслідується, зокрема, за ознаками незаконного, без проходження передбаченого чинним законодавством обов`язкового прикордонного та митного контролю, переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, вчиненого невстановленими особами 17 березня 2022 року, близько 14 години, в районі пункту пропуску «Косино» Берегівського району Закарпатської області.

Представник власника майна під час розгляду клопотання наголошувала на тому, що ухвалою суду від 12.12.2022 року надано дозвіл на відшукання та вилучення виключно речей та документів: блокнотів, щоденників, чорнових записів, чернеток, записників, нотаток, зошитів, журналів, розписок, листків, та аркушів паперу, матеріальних носіїв інформації (у тому числі флеш-накопичувачів, карти пам`яті, жорсткі та оптичні диски), ноутбуків (нетбуки), моноблоків, системних комп`ютерних блоків з елементами живлення до них, мобільних телефонів, планшетів, інших засобів зв`язку, на яких може міститися інформація, що підтверджує особистий зв`язок ОСОБА_10 , ОСОБА_6 з ОСОБА_9 та іншими особами, які незаконно перетинали державний кордон, з посадовими особами Національної поліції України, Державної прикордонної служби України та Державної митної служби України, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, зв`язки та їх спілкування (в тому числі відомості про особисте листування та інші записи особистого характеру), а не будь-яких речей і документів.

Однак, ні у протоколі слідчої дії від 29.12.2022 року так як і власне в описі до неї (що є додатком до протоколу з огляду на зміст ст. 105 КПК України) не вказані жодні відомості, які б свідчили, що будь-який із віднайдених та вилучених у ОСОБА_11 предметів містить інформацію, яка б підтверджувала їх зв`язок з ОСОБА_9 , чи посадовими особами будь-якої із державних структур вказаних в резолютивній частині ухвали, які могли б бути причетні до розслідуваного в рамках даного провадження правопорушення, чи містить їх зв`язки та спілкування. Відсутні такі відомості і у клопотанні прокурора від 29.11.2022 року, не були вони долучені і під час судового розгляду.

Накладено арешт на майно з метою збереження речового доказу за відсутності належного обґрунтування та доказів відповідності такого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а також за відсутності доведення існування обставин, передбачених ч. 1 ст. 173 КПК України, не може вважатися законним обмеженням права власності, яке забезпечує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Клопотання про арешт майна не містить відомостей про те, яким саме ознакам речового доказу відповідає той чи інший вилучений предмет та які саме об`єктивні підстави встановлені стороною обвинувачення дозволили йому дійти висновку про те, що інформація присутня на вказаних речах має значення для розслідування вказаного провадження. Не наводилися такі відомості прокурором і в ході судового засідання, що об`єктивно свідчить про їх відсутність взагалі. На момент розгляду клопотання про арешт майна в суді, огляд жодного з вилучених предметів не проводився.

Висновок слідчого судді про те, що постанова слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами від 29.12.2022 ніби відповідає вимогам визначеним ст. 110 КПК України є помилковим, оскільки вона є формальною та повністю дублює зміст клопотання про арешт майна, не містить достатніх мотивів прийняття такого процесуального документа та їх належного обґрунтування.

Висновки викладені в оскаржуваній ухвалі стосовно того, що майно, про арешт якого просив прокурор не може вважатися тимчасово вилученим, оскільки ухвалою слідчого судді від 12.12.2022 року прямо надано дозвіл на їх відшукання за місцем проживання ОСОБА_6 та вилучення є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вони повністю спростовуються тим, що ухвала від 12.12.2022 року не містить жодних ідентифікуючих ознак матеріальних носіїв інформації чи їх характеристик, що б дозволило віднести вилучені об`єкти саме до тих, безпосередній дозвіл на вилучення яких надано судом; дозвіл надано на відшукання та вилучення лише тих матеріальних носіїв інформації, на яких може міститися інформація, що підтверджує особистий зв`язок ОСОБА_10 та ОСОБА_6 з ОСОБА_9 та іншими особами, які незаконно перетинали державний кордон (однак, у протоколі обшуку про встановлення такого зв`язку нічого не зазначено). Разом з цим, сам прокурор вважає це майно тимчасово вилученим, оскільки в своєму клопотанні від 29.12.2022 року здійснює посилання на правові норми, які регулюють питання накладення арешту на тимчасово вилучене майно (наголошує на дотриманні 48-годинного строку звернення до суду, посилається на приписи ч. 2 ст. 167 КПК України) та цитує зміст таких статей.

Також апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі, серед іншого, зазначено про призначення постановою слідчого від 29.12.2022 року судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів. При цьому слідчий суддя жодним чином не обґрунтовує здійснене ним посилання на таке процесуальне рішення слідчого. В ході судового розгляду справи представник власника майна наголошувала, що у разі дійсної потреби провести експертне дослідження вилученої техніки достатньо здійснити копіювання наявної на них інформації, без фізичного вилучення такої техніки, однак дані доводи безпідставно залишені слідчим суддею поза увагою.

Висновок слідчого судді стосовно того, що обмеження права власності на вилучене 29.12.2022 року майно є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, сформований за відсутності наведення жодного обґрунтування.

Накладення арешту на мобільний телефон та планшети, шляхом заборони користування та розпорядження ними, об`єктивно унеможливлює доступ до них ОСОБА_6 , що в свою чергу фактично унеможливлює (істотно ускладнює) можливість його спілкування з малолітнім сином, оскільки виключно на вилучених об`єктах знаходилися світлини дитини та контактні номери дружини, яка разом з їх спільним сином виїхала до Польщі через збройну агресію рф.

В оскаржуваній ухвалі не надано жодної оцінки доводам представника власника майна стосовно невідповідності долучених до клопотання прокурора матеріалів, передбачених ч. 2 ст. 171 КПК України, вимогам ч. 3 ст. 99 КПК України та п. 5.26 Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». При цьому, слідчий суддя, всупереч положень ч. 2 ст. 86 КПК України, здійснив посилання на матеріали, які нібито обґрунтовують клопотання прокурора (ксерокопії незавірені належним чином), як на докази.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу, з доповненнями та просила її задовольнити з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, з доповненнями представника власника майна та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника, не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000158 від 02.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 332 КК України.

Під час проведення досудового розслідування, серед іншого, встановлюються обставини незаконного, без проходження передбаченого чинним законодавством обов`язкового прикордонного та митного контролю, переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, вчиненого невстановленими особами 17.03.2022.

17.03.2022, приблизно о 14 год., в районі пункту пропуску «Косино» у Берегівському районі Закарпатської області, невстановлені досудовим розслідуванням особи організували переправлення ОСОБА_9 через державний кордон без проходження обов`язкового прикордонного та митного контролю, зокрема без перевірки документів, які надають право на виїзд громадянам України за межі України, та без з`ясування наявності або відсутності підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

При цьому встановлено, що до незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України могли бути залучені громадяни України ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та інші особи, у тому числі співробітники правоохоронних органів, державної прикордонної служби та митниці.

Слідством отримано докази, які свідчать про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_6 могли бути обізнаними про обставини та осіб, залучених до безпосереднього незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, узгоджували між собою перевезення ОСОБА_9 до місць зустрічей в інших населених пунктах та прикриття факту його перебування в м. Мукачеве та м. Берегове Закарпатської обл.

Встановлено, що ОСОБА_10 04.03.2022 у м. Стрий Львівської області підшукав для ОСОБА_9 та його родини тимчасове помешкання, а саме будинок АДРЕСА_2 , який належить громадянину РФ ОСОБА_12 . У вказаному будинку ОСОБА_9 та його родина проживала до 16.03.2022. Факт проживання ОСОБА_9 у вказаному будинку також підтверджується інформацією Управління державної охорони України, працівниками якої здійснювалася його особиста охорона.

У свою чергу, під час допиту у якості свідка ОСОБА_10 повідомив, що він разом з родиною проживає у м. Стрий Львівської області, як по місцю реєстрації, а саме по АДРЕСА_3 , так і в будинку № 3 та АДРЕСА_4 .

Водночас, 13.03.2022 ОСОБА_6 (брат ОСОБА_10 ) возив ОСОБА_9 до Закарпатської області, зокрема до м. Мукачеве та м. Берегове, де, за даними слідства, останній міг домовлятись про наступний незаконний перетин державного кордону. Під час допиту ОСОБА_6 підтвердив, що возив ОСОБА_9 до м. Мукачеве та м. Берегове, де останній зустрічався з невідомими йому особами.

16.03.2022 ОСОБА_9 разом із членами родини на автомобілі «БМВ Х6» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , під супроводом ОСОБА_10 на автомобілі Порш Панамера, д.н.з. НОМЕР_6 , вирушив із м. Стрий у напрямку м. Берегово Закарпатської обл. та поселився в готелі «Магнум» за адресою: м. Берегове, вул. Богдана Хмельницького 112/4. Бронювання номерів для ОСОБА_9 та його родини у вказаному готелі здійснено ОСОБА_10 на своє ім`я і він же заплатив за них.

У ході обшуку, проведеного 29.12.2022 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/35952/22-к від 12.12.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 вилучено: зовнішній накопичувач (жорсткий диск) чорного кольору ємністю 1 Tb s/n 10TS03-SS з кабелем; планшет Apple IPad 16Gb сірого кольору ID:BCG-E2381A s/n GB014NDGZ38; планшет марки Apple IPad 32 Gb рожевого кольору s/n DMPSGO4RH256 IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон Apple Iphone 13 Pro 128 Gb темно-зеленого кольору IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2 - НОМЕР_3 з сім-картою «Київстар» НОМЕР_4 .

11.01.2023 прокурор другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000158, вилученого під час проведення обшуку 29.12.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- зовнішній накопичувач (жорсткий диск) чорного кольору ємністю 1 Tb s/n 10TS03-SS з кабелем;

- планшет Apple IPad 16Gb сірого кольору ID:BCG-E2381A s/n GB014NDGZ38;

- планшет марки Apple IPad 32 Gb рожевого кольору s/n DMPSGO4RH256 IMEI НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон Apple Iphone 13 Pro 128 Gb темно-зеленого кольору IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2 - НОМЕР_3 з сім-картою «Київстар» НОМЕР_4 , шляхом заборони користування та розпорядження вказаним майном.

Дане клопотання прокурором направлено до суду поштовим відправленням через Укрпошта Експрес 30.12.2022 відповідно до накладної на конверті /а.с. 161/.

На обґрунтування вимог даного клопотання з урахуванням вище зазначеного прокурор також послався на те, що перераховані речі мають значення для встановлення об`єктивної істини у справі, оскільки можуть містити відомості, що можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим вони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого від 29.12.2022 до Київського НДІСЕ призначено проведення судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_6 паролі доступу до телефону та планшетів не повідомив, проведення вищевказаної експертизи триває.

Вилучені під час обшуку 29.12.2022 за місцем проживання ОСОБА_6 мобільні телефони можуть містити список контактів, журнал дзвінків, текстові та мультимедійні повідомлення, веб-історію, повідомлення в мережі Інтернет, програми, призначені для спілкування, у тому числі для спілкування в мережі Інтернет, а також текстові, графічні, відеофайли користувача, у тому числі видалені, які мають значення для обставин, що розслідуються у кримінальному провадженні. Арешт комп`ютерної техніки, в свою чергу, зумовлено тим, що на електронних носіях вказаної комп`ютерної техніки можуть міститися текстові файли, графічні матеріали, фото- та відеофайли, файли, що містять відскановані документи, у тому числі видалені, які мають значення для обставин, що розслідуються у кримінальному провадженні.

На даний час у органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що перелічене вище тимчасово вилучене в ході обшуку майно зберегло на собі сліди вчиненого злочину, а також містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тобто зазначене тимчасово вилучене майно містить критерії речових доказів, передбачені ст. 98 КПК України.

З урахуванням викладеного, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою збереження речових доказів прокурор просив вказане клопотання задовольнити та накласти арешт на вище зазначене майно.

18.01.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що 12.12.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/35951/22-к) слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000158 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 /а.м. 142-143/.

29.12.2022 на підставі вищевказаної ухвали проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: зовнішній накопичувач (жорсткий диск) чорного кольору ємністю 1 Tb s/n 10TS03-SS з кабелем; планшет Apple IPad 16Gb сірого кольору ID:BCG-E2381A s/n GB014NDGZ38; планшет марки Apple IPad 32 Gb рожевого кольору s/n DMPSGO4RH256 IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон Apple Iphone 13 Pro 128 Gb темно-зеленого кольору IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2 - НОМЕР_3 з сім-картою «Київстар» НОМЕР_4 /а.м. 144-153/.

В ході проведення обшуку був присутній власник приміщення - ОСОБА_6 , який у протоколі обшуку надав відповідні зауваження до слідчої дії.

29.12.2022 заступником керівника першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_13 винесено постанову про визнання вилучених в ході вищевказаного обшуку речей, а саме: зовнішній накопичувач (жорсткий диск) чорного кольору ємністю 1 Tb s/n 10TS03-SS з кабелем; планшет Apple IPad 16Gb сірого кольору ID:BCG-E2381A s/n GB014NDGZ38; планшет марки Apple IPad 32 Gb рожевого кольору s/n DMPSGO4RH256 IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон Apple Iphone 13 Pro 128 Gb темно-зеленого кольору IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2 - НОМЕР_3 з сім-картою «Київстар» НОМЕР_4 , - речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000158 /а.м. 154-156/.

Вищезазначена постанова слідчого відповідає вимогам, визначеним ст. 110 КПК України.

29.12.2022 постановою заступника керівника першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_13 призначено судову експертизу комп`ютерної техніки та програмних продуктів, щодо вищевказаних речей /а.м. 157-160/.

Враховуючи, що за матеріалами провадження є підстави вважати, що ОСОБА_6 причетний до розслідуваної в рамках кримінального провадження № 0000158 протиправної діяльності, вилучені у нього носії можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, про що слідчим прийнято відповідне процесуальне рішення у формі постанови. Приймаючи до уваги призначення в провадженні судової експертизи вилученої техніки, слідчий суддя вважав наявними підстави для накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таке обмеження є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Також слідчий суддя звернув увагу на те, що ухвалою слідчого судді від 12.12.2022 було прямо надано дозвіл на відшукання за місцем проживання ОСОБА_6 та вилучення матеріальних носіїв інформації (у тому числі флеш-накопучивачі, карти пам`яті, жорсткі та оптичні диски), ноутбуків (нетбуки), моноблоків, системних комп`ютерних блоків з елементами живлення до них, мобільних телефонів, планшетів, інших засобів зв`язку на яких може міститися інформація, що підтверджує особистий зв`язок ОСОБА_10 , ОСОБА_6 з ОСОБА_9 та іншими особами, які незаконно перетинали державний кордон.

Отже майно, про арешт якого клопоче прокурор не може вважатися в даному випадку тимчасово вилученим.

Посилання представника власника майна на те, що вилучення мобільних телефонів позбавляє ОСОБА_6 спілкування з родиною, що перебуває за кордоном, слідчий суддя вважав надуманими.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, доводи прокурора та заперечення представника власника майна, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

При цьому слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 може бути причетним до розслідуваної в рамках кримінального провадження № 0000158 протиправної діяльності, а вилучені у нього носії можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, про що слідчим прийнято відповідне процесуальне рішення у формі постанови, яка відповідає вимогам, визначеним ст. 110 КПК України та взяв до уваги призначення в провадженні судової експертизи вилученої техніки.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно можливо може бути майном, яке могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

Також колегія суддів бере до уваги, що постановою заступника керівника першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_13 від 29.12.2022 року призначено судову експертизу комп`ютерної техніки та програмних продуктів та для її проведення передано вказане вище майно.

Із зазначеної постанови вбачається, що на даний час виникла необхідність у з`ясуванні обставин, які мають значення для кримінального провадження, а саме наявність на зазначених носіях інформації відомостей, що підтверджують особистий зв`язок ОСОБА_10 , ОСОБА_6 з ОСОБА_9 та іншими особами, які незаконно перетинали державний кордон, з посадовими особами Національної поліції України, Державної прикордонної служби України та Державної митної служби України, а також іншими особами, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, зв`язки та їх спілкування (в т.ч. відомості про особисте листування та інші записи особистого характеру).

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Під час апеляційного розгляду прокурором на спростування тверджень апелянта надано диск з відеозаписом проведення обшуку, з якого вбачається, що ОСОБА_6 надано можливість переписати інформацію, яка містилась на телефонах, а тому колегія суддів погоджується з твердженням слідчого судді про те, що вилучення мобільних телефонів позбавляє ОСОБА_6 спілкування з родиною, що перебуває за кордоном, є надуманими.

Також слідчим суддею вірно звернуто увагу на те, що ухвалою слідчого судді від 12.12.2022 було прямо надано дозвіл на відшукання за місцем проживання ОСОБА_6 та вилучення матеріальних носіїв інформації (у тому числі флеш-накопучивачі, карти пам`яті, жорсткі та оптичні диски), ноутбуків (нетбуки), моноблоків, системних комп`ютерних блоків з елементами живлення до них, мобільних телефонів, планшетів, інших засобів зв`язку на яких може міститися інформація, що підтверджує особистий зв`язок ОСОБА_10 , ОСОБА_6 з ОСОБА_9 та іншими особами, які незаконно перетинали державний кордон. Тому майно, про арешт якого клопотав прокурор не може вважатися в даному випадку тимчасово вилученим.

Слідчим суддею перевірено, що вказане майно має безпосереднє відношення до обставин кримінального провадження № 0000158 від 02.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 332 КК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Посилання апелянта на те, що воскаржуваній ухвалі не надано жодної оцінки доводам представника власника майна стосовно невідповідності долучених до клопотання прокурора матеріалів, передбачених ч. 2 ст. 171 КПК України, вимогам ч. 3 ст. 99 КПК України та п. 5.26 Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». При цьому, слідчий суддя, всупереч положень ч. 2 ст. 86 КПК України, здійснив посилання на матеріали, які нібито обґрунтовують клопотання прокурора (ксерокопії незавірені належним чином), як на докази, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання про арешт майна /а.с. 1-160/, клопотання та долучені до нього матеріали на його обґрунтування прошиті та пронумеровані і засвідченні на останньому аркуші слідчим ДБР ОСОБА_14 , із проставлянням печатки відповідного органу досудового розслідування.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4