17.11.2022
Справа № 331/4345/22
Провадження № 1-кс/331/1261/2022

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001957 від 07.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенант юстиції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, по кримінальному провадженню №0001957 від 07.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
В обґрунтування вищезазначеного клопотання зазначено, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на військове вторгнення збройних сил та інших збройних підрозділів російської федерації на територію України, з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.
Президент російської федерації 22 лютого 2022 року направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.
Приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних сил та іншим збройним формуванням рф про військове вторгнення на територію суверенної України через державні кордони в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснити збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, після чого здійснити військову окупацію частин території суверенної України, у тому числі Пологівського району Запорізької області, до якого територіально належить Кам`янська селищна територіальна громада.
З метою відсічі військовій агресії рф 24.02.2022 Указами Президента України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено до 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року.
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.
Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону
№1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.
Відтак, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17.10.2022 №233) «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) на 10 жовтня 2022 року», Пологівська міська територіальна громада Пологівського району Запорізької області включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Так, громадянка України ОСОБА_4 не пізніше 07.07.2022 (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена), будучи громадянкою України, депутатом Комиш-Зорянської селищної ради (Більмацького) наразі Пологівського району Запорізької області 8 скликання від політичної партії «За майбутнє», та водночас секретарем Комиш-Зорянської селищної ради (Більмацького) наразі Пологівського району Запорізької області, перебуваючи на території смт. Кам`янка (раніше смт. Куйбишеве та смт. Більмак), Пологівського району Запорізької області, яка з 03.03.2022 по теперішній час тимчасово окупована представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації (далі за текстом - зф держава-агресор рф), достовірно усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, свідомо та ініціативно в порушення діючих норм Конституції, законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України прийняла пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб, з числа представників військової окупаційної адміністрації держави-агресора рф та добровільно зайняла посаду голови у незаконному органу влади - військово-цивільній адміністрації смт. Куйбишеве Запорізької області (мовою оригіналу глава военно-гражданской администрации пгт. Куйбышево, Запорожской области), з місцем фактичного розташування Запорізька обл., Пологівський район, смт. Кам`янка,
вул. Центральна, 56, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, створену на тимчасово окупованій території Кам`янської селищної територіальної громади, Пологівського району Запорізької області.
Також, відповідно до п. 6 ч. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року передбачено, що окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.
Відповідно до займаної посади в незаконному органі влади військово-цивільній адміністрації смт. Куйбишеве Запорізької області на ОСОБА_4 були покладені організаційно-розпорядчі функції, а саме:
1.Вирішення питання щодо забезпечення пенсійних виплат особам похилого віку від держави-агресора рф, отримання гуманітарної допомоги від держави-агресора рф та її роздача мешканцям територіальної громади;
2.Організація та контроль за виконанням обов`язків підлеглих працівників, підбір та формування особового складу апарату незаконного органу влади військово-цивільної адміністрації смт. Куйбишеве Запорізької області;
3.Організація процесу відновлення роботи закладів освіти на території Кам`янської селищної територіальної громади;
4.Відновлення та налагодження роботи, а також перереєстрація великих та середніх підприємств, налагодження системи їх оподаткування;
5.Підготовка та видача розпоряджень і наказів, у тому числі довідок мешканцям територіальної громади від імені окупаційної влади про можливість виїзду на підконтрольну Україною територію.
Так ОСОБА_4 , будучи проросійськи налаштованою особою, з метою підтримки окупаційної влади держави-агресора рф на території Кам`янської селищної територіальної громади, усвідомлюючи протиправність своїх дій організувала та провела 10.07.2022 зібрання працівників Комиш-Зорянської селищної ради у приміщенні Комиш-Зорянської селищної ради за адресою: Запорізька область, Пологівський район, смт. Комиш-Зоря, вул. Вокзальна, 5, на якому повідомила, що її призначено головою військово-цивільної адміністрації смт. Куйбишеве та з метою формування структури і комплектації штату підпорядкованого їй органу, схиляла співробітників селищної ради до співпраці з окупаційною владою.
Далі, ОСОБА_4 29.07.2022 займаючи посаду голови у незаконному органі влади - військово-цивільній адміністрації смт. Куйбишеве Запорізької області, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, перебуваючи у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи незаконно отриманні владні повноваження, видала довідку № 1 від 29.07.2022 та дві перепустки (пропуска) № 5264 та 5265 якими надала дозвіл на виїзд з тимчасово окупованої території до м. Запоріжжя сім`ї у складі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , поставивши на довідці та копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 власний підпис та печатку незаконно органу влади - військово-цивільної адміністрації
смт. Куйбишеве Запорізької області.
Окрім цього, ОСОБА_4 діючи умисно, перебуваючи на тимчасово окупованій території Кам`янської селищної територіальної громади, усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи незаконно отримані владні повноваження, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій, організувала та провела 29.07.2022, як голова незаконного органу влади - військово-цивільної адміністрації смт. Куйбишеве Запорізької області у приміщенні Комиш-Зорянського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступню за адресою: Запорізька область, Пологівський район, смт. Комиш-Зоря,
вул. Вокзальна, 7 та приміщенні дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за адресою:
смт. Комиш-Зоря, вул. Поштова, б. 40 загальні збори викладачів та вихователів з метою схиляння останніх до співпраці з окупаційною владою, а також для подальшої організації та відновлення навчального процесу.
15.09.2022 керівником Запорізької обласної прокуратури відповідно до ст.ст. 36, 42, 276, 277, 278, 480, 481 КПК України та ст. 31 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у кримінальному провадженні №0000156 від 15.04.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
13.09.2022 слідчим направлено постанову до Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях, та відповідно до доручення від 13.09.2022 №028-0002971 для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі призначено захисника адвоката ОСОБА_9 , якому 15.09.2022 вручено копію повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 111-1 КК України.
16.09.2022, враховуючи перебування ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території смт. Кам`янка Пологівського району Запорізької області, відсутності поштового зв`язку на вказаній території, слідчим СВ УСБУ в Запорізькій області, встановивши наявність та використовуючи систему миттєвого обміну повідомленнями (месенджері) «Telegram», було здійснено дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить та яким особисто користується ОСОБА_4 , а також, здійснено відправлення з інформаційним змістом стосовно того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а також необхідність з`явитись до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області для вручення письмового повідомлення про підозру, а також допиту її як підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні. Для проведення вказаних слідчих (розшукових) дій підозрювана не з`явилась.
Також 09.09.2022 та 16.09.2022 на сайті ОГП опубліковано повістки про виклик ОСОБА_4 до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області на 15.09.2022, 24.09.2022, 26.09.2022, а також аналогічні повістки про виклик ОСОБА_4 опубліковані у газеті Урядовий кур`єр у розділі оголошення у номері 197 (7318) від 13.09.2022 та у номері 202 (7323) від 20.09.2022.
Окрім цього, 15.09.2022 ОСОБА_4 через її адвоката ОСОБА_9 шляхом вручення повістки, було викликано для участі у слідчих діях за участю підозрюваної на 24.09.2022, 26.09.2022. Проте, дотепер ОСОБА_4 не з`явилась за викликом та жодним чином не повідомила про причини неявки, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що підозрювана переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.
На даний час підозрювана ОСОБА_4 згідно отриманої інформації переховується від органів слідства та суду та перебуває на окупованій території смт. Кам`янка Пологівського району Запорізької області.
07.10.2022 прокурором матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000156 від 15.04.2022 відносно підозрюваної ОСОБА_4 виділені в окреме кримінальне провадження № 0001957 від 07.10.2022.
07.10.2022 досудове розслідування у кримінальному провадженні №001957 від 07.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, зупинено у з`язку із розшуком підозрюваної особи, а підозрювану ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук, проведення якого доручено оперативним співробітникам 9 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Дніпропетровській області.
16.11.2022 досудове розслідування у кримінальному провадженні №001957 від 07.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, відновлено у зв`язку із необхідністю проведення слідчих (розшукових) дій.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Водночас, санкцією ч. 5 ст.111-1 КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Таким чином, з урахуванням санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.
Зокрема досудовим розслідуванням встановлено, що у власності підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , наявне домоволодіння розташоване за адресою:
АДРЕСА_2 , загальною площею 56, 2 кв.м., житлова площа 30,2 кв.м., (матеріали стін: цегла, опис: А-житловий будинок, надвірні будівлі та споруди: а-сіни, г-ганок, к-козирок, Б-сарай, В-погріб, Д-сарай, Ж-вбиральня, З-душ, К-гараж, Л-басайна,
в-відмостка, №1-огорожа, Г-колодязь (одна друга) частина, №2-ворота), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №309440354.
Крім того, наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження вказаного вище житлового приміщення, що на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_4 , з метою унеможливлення застосування до неї заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, орган досудового розслідування вважає за доцільне здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрювану та сторону захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.
Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», просить провести розгляд клопотання без виклику підозрюваної ОСОБА_4 та її захисника.
На підставі вищевикладеного просить суд клопотання про арешт майна, задовольнити. Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме накласти арешт на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 56, 2 кв.м., житлова площа 30,2 кв.м., (матеріали стін: цегла, опис: А-житловий будинок, надвірні будівлі та споруди: а-сіни, г-ганок, к-козирок, Б-сарай, В-погріб, Д-сарай, Ж-вбиральня, З-душ, К-гараж, Л-басайна, в-відмостка, №1-огорожа, Г-колодязь (одна друга) частина, №2-ворота).
Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності, слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Слідчий суддя, взявши до уваги заяву слідчого, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001957 від 07.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 56, 2 кв.м., житлова площа 30,2 кв.м., (матеріали стін: цегла, опис: А-житловий будинок, надвірні будівлі та споруди: а-сіни, г-ганок, к-козирок, Б-сарай, В-погріб, Д-сарай, Ж-вбиральня, З-душ, К-гараж, Л-басайна, в-відмостка, №1-огорожа, Г-колодязь (одна друга) частина, №2-ворота).
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області лейтенантом юстиції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: ОСОБА_1