Справа № 298/1754/22
Номер провадження 1-кс/298/48/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року смт. Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Великий Березний клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні №0000195 від 19 грудня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відноснопідозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000195 від 19 грудня 2022 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19 грудня 2022 року приблизно о 3-ій годині 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуваючи в прибудові дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , розпивав спиртні напої із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1

Під час розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникла сварка, яка перейшла у нанесення ударів руками ОСОБА_4 в область обличчя.

В ході цього, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, через раптово виниклі неприязні відносини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, схопив рукою кухонний ніж, який стояв у той момент на столі і завдав ним один удар в область грудної клітки ОСОБА_7 , тим самим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: «проникаючого поранення грудної клітки зліва», від якого останній впав на підлогу.

В результаті вказаних неправомірних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, а саме: «проникаюче поранення грудної клітки зліва», які в момент нанесення були небезпечними для життя останнього.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с.Малий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, неодружений, з середньою спеціальною освітою, непрацюючий, не судимий.

Зазначається, що 19 грудня 2022 року о 7-ій годині 15 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України. Цього ж дня, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

20 грудня 2022 року слідчим суддею Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном по 23 год. 59 хв. 16 лютого 2023 року.

14 лютого 2023 року постановою керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 задоволено клопотання старшого слідчого у вказаному кримінальному провадженні про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців та продовжено строк досудового розслідування до 19 березня 2023 року.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підтверджується такими доказами: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000195 від 19 грудня 2022 року; протокол огляду місця події від 19.12.2022 року; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 19.12.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 19.12.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 19.12.2022 року; рапорт від 19.12.2022 про отримання повідомлення на службу 102 та реєстрацію ЄО за №3649; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 19.12.2022 року; довідка КНП "Великоберезянська лікарня".

Зазначає про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які слідчий суддя вважав обґрунтованими, зазначені ризики у цьому кримінальному провадженні є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.

Вказується, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обраного підозрюваному ОСОБА_4 закінчується 16 лютого 2023 року, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання слідчим суддею запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , не зменшилися, обставини, визначені ч.1 ст.178 КПК України, що враховані судом при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 , продовжують існувати.

Крім того, досудове розслідування кримінального провадження №0000195 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не завершено й не може бути завершеним до 16.02.2023 року, тобто до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 20.12.2022 року про тримання під вартою ОСОБА_4 .

Наголошується, що строк досудового розслідування кримінального провадження №0000195 закінчується, однак з об`єктивних причин досудове розслідування даного кримінального провадження завершити в зазначений строк неможливо, оскільки існують обставини, які перешкоджають цьому, а саме:

- необхідно отримати висновок експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 , яка наразі не закінчена у зв`язку з постійним перебуванням ОСОБА_7 в лікарні;

- необхідно отримати висновки експерта за результатами проведення 5 (п`яти) молекулярно-генетичних експертиз, які 10.01.2023 призначені слідчим, на даний час не завершені і перебувають на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ МВС України;

- за згодою підозрюваного ОСОБА_4 необхідно провести з ним слідчий експеримент;

- провести слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність в здійсненні яких виникне за результатами проведення вказаних вище експертиз та слідчого експерименту;

- вирішити питання про продовження слідчим суддею обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 ;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- згідно ст.291 КПК України скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та відповідно до ст. 293 КПК України вручити його підозрюваному;

- виконати інші слідчі дії необхідність в яких може виникнути під час досудового розслідування.

На думку старшого слідчого, підставою для продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за який встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а також те що, він перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, а також те що, встановлені слідчим суддею ризики не зменшилися, а досудове розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не може бути завершено до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання під вартою.

З огляду на вищенаведене, старший слідчий за погодженням з прокурором просить продовжити строк тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_4 до трьох місяців, тобто до 19 березня 2023 року включно.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з мотивів викладених в ньому. Зауважив, що ризики, на які містяться посилання в клопотанні є обгрунтованими, і ці ризики не зменшились. Вважав, що будь-який інший запобіжний захід не в змозі усунути ризики, наведені в клопотанні, з урахуванням того, що досудове розслідування продовжується, наявна потреба в проведені ряду слідчих дій, завершення експертиз, тому строк тримання під вартою слід продовжити. Разом з цим, строк тримання під вартою просив продовжити на тридцять днів без визначення розміру застави, тобто в межах строку досудового розслідування.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказуючи, що підозрюваний вину визнає, надавав допомогу потерпілому.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, зазначив про відсутність намірів переховування від слідства та суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання старшого слідчого, з урахуванням уточненої прохальної частини клопотання, що висловлена прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000195 від 19 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

19 грудня 2022 року о 07.15 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

19 грудня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

20 грудня 2022 року ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України строком до 23 год. 59 хв. 16 лютого 2023 року.

14 лютого 2023 року постановою керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000195 від 19 грудня 2022 року до трьох місяців, тобто до 19 березня 2023 року.

Положеннями ч. 3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні старшого слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання старший слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Оцінивши доводи сторони обвинувачення слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела, що наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у даному провадженні. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На думку слідчого судді, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування вказаного ризику.

Оцінюючи можливість впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом. Отже, слідчий суддя приходить до висновку про достатню вірогідність такого ризику, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з свідками, ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою спонукання їх до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, та мати можливість вчинити протиправні дії відносно свідків.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні старшого слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні про тяжкий злочин.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.

Втім, наведені в судовому засіданні підозрюваним та його захисником доводи, про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов"язаного з триманням під вартою, слідчий суддя відхиляє, однак такі не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про подальше існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого. З огляду на викладене, вимоги сторони захисту про відмову в застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задоволенню не підлягають.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, які не зменшились, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.

До того ж, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Так, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути попередньо встановлені ризики, які передбачені ст.177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених у клопотанні слідчим ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наведених обставин, беручи до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не дають підстав застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, оскільки застосування такого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним вище ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 не допускає його подальше тримання під вартою слідчому судді не надано, з огляду на що слід вважати, що таких перешкод не має.

Слідчий суддя також приймає до уваги те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих і процесуальних дій, необхідність в яких виникне в ході досудового розслідування, завершити проведення призначених експертиз.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою на строк 30 (тридцять) днів до 17.03.2023, тобто в межах строку досудового розслідування, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя доходить висновку, що клопотання старшого слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 з урахуванням уточненої прокурором прохальної частини клопотання про продовження щодо ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 30 (тридцять) днів без визначення розміру застави, слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження щодо ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на строк 30 (тридцять) днів, до 17 березня 2023 року (включно), без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1