Справа №295/2867/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу, подану ОСОБА_3 , на постанову про закриття кримінального провадження,-

встановив:

Потерпілий ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000120 від 14.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України.

У скарзі зазначається, що у поданій в 2016 році ОСОБА_4 до прокуратури Житомирської області заяві детально викладено обставини, які підтверджують причетність громадянина ОСОБА_5 до вчиненого 28.04.2015 року злочину, коли у відповідний день за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено труп матері потерпілого ОСОБА_6 , з ознаками насильницької смерті.

ОСОБА_3 зазначає, що по кримінальному провадженню № 0002252 у вчиненні злочину, який полягав у здійсненні розбійного нападу, спрямованого на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням у житло ОСОБА_6 та умисне вбивство особи з корисливих мотивів, обвинувачувався ОСОБА_7 .

При цьому, в ході розслідування кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_7 вчиняв злочини безпосередньо за участю ОСОБА_5 , колишнього працівника поліції.

Постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 від 30.12.2022 року вирішено питання про закриття кримінального провадження № 0000120, де ОСОБА_3 є потерпілим.

У скарзі зауважується на недотриманні слідчим вимог Кримінального процесуального кодексу України в частині обов`язку відповідної повноважної особи всебічно та повно встановити обставини кримінального правопорушення, прийняти обґрунтоване рішення.

За твердженням потерпілого, слідчим не виконано необхідні для встановлення обставин кримінального правопорушення процесуальні дії, які полягали, у тому числі, у проведенні допиту ОСОБА_5 , отримані даних про телефонні з`єднання ОСОБА_5 на час, наближений до вчинення злочинів.

Про необхідність виконання таких дій зазначалось також в ухвалах слідчих суддів, постановлених за наслідком попереднього звернення потерпілого зі скаргами на постанови про закриття кримінального провадження.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 від 30.12.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000120 від 14.12.2015 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив звернути увагу на зміст вироку Корольовського районного суду м.Житомира, яким засуджено ОСОБА_7 . У відповідності до вказаного рішення, на думку ОСОБА_3 , фактично підтверджено причетність ОСОБА_5 до вчиненого злочину.

Слідчий просив відмовити у задоволені скарги та зазначив, що ОСОБА_5 допитувався в рамках іншого кримінального провадження та свою причетність заперечував, при цьому, фактично визнавав саме спілкування за телефоном із ОСОБА_7 .

Копії відповідних протоколів в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, долучено до матеріалів провадження № 0000120 від 14.12.2015 року.

Показання інших допитаних свідків не виявляють причетність ОСОБА_5 до подій кримінального правопорушення. Отримання відомостей про телефонні з`єднання абонентів, а так само і допит ОСОБА_5 , у тому числі повторний, не призведуть до з`ясування будь-яких значимих даних по кримінальному провадженню.

Слідчим суддею встановлено.

В провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, на досудовому розслідуванні перебуває кримінальне провадження № 0000120 від 14.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України.

Постановою слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 вирішено питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

За висновком слідчого, зібрані на досудовому розслідуванні докази не підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, за подіями якого за обвинувальним вироком засуджено ОСОБА_7 .

Слідчий зауважив, що жоден свідок не підвередив те, що саме ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку коштів з квартири ОСОБА_3 .

При цьому, під час неодноразових допитів в межах кримінального провадження ОСОБА_7 у присутності захисника відмовився надавати показання на підставі ст. 63 Конституції України.

Також, вході розслідування, у порядку, передбаченому КПК України, долучено копію протоколу допиту в якості свідка у кримінальному провадженні № 0002252 ОСОБА_5 , згідно якого останній показав, що він дійсно спілкувався з 2014 року із ОСОБА_7 у зв`язку з виконанням службових обов`язків. На початку 2015 року під час зустрічі він розповів ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3 неодноразово вихвалявся, що має заощадження на суму близько 100 000 доларів США. Також розповів, що зустрічався та спілкувався з ОСОБА_7 як 27.04.2015 року, так і через декілька днів після цього.

В ході досудового розслідування до матеріалів кримінально провадження долучено копію довідки начальника УОТЗ УМВС України в Житомирській області від 23.09.2015 року, де проведено детальний аналіз з`єднань з номерів телефонів ОСОБА_5 . При цьому, 28.04.2015 року з`єднання між абонентськими номерами, якими користувались ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , не зафіксовано.

Згідно з ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом п.1 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя погоджується із доводами, викладеними скаржником у судовому засіданні про те, що зазначені у вироку суду про засудження ОСОБА_7 відомості, викладені як пояснення даного обвинуваченого, про те, що ОСОБА_7 діяв у домовленості із ОСОБА_5 , потребують детального аналізу та з`ясуванню шляхом виконання всіх можливих передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України заходів, направлених на збирання та закріплення доказів.

Оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст. 94 КПК України), фактично наведений слідчим висновок про недоцільність виконання певної слідчої (розшукової) дії, зокрема допит свідків, в тому числі ОСОБА_5 у межах кримінального провадження, слід визнати необґрунтованим.

Не можна виключати потребу одночасного допиту свідків на усунення розбіжностей показань, а також на з`ясування даних про зміну показань учасників після їх первісних допитів (свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ).

Не може бути підставою для здобуття висновку про відсутність складу кримінального правопорушення саме по собі утруднення у збиранні або неможливість отримання доказів, оскільки відсутність складу кримінального правопорушення за об`єктивністю підходу не може ставитись у залежність від процесуальної спроможності органу досудового розслідування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Оскільки слідчим не виконано дії на всебічне та повне дослідження обставин кримінального правопорушення, прийняте рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань. розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_8 від 30.12.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000120 від 14.12.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Виготовлення повного тексту ухвали відбудеться 21.03.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1