Єдиний унікальний № 946/4004/22
Провадження № 1-кп/946/479/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України
про звільнення особи від кримінальної відповідальності
та про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення

19 жовтня 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провів у місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000297, 0001038, 0003144, 0001498 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого тренером у клубі боксу «Дунаєць», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

26.02.2002 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, зі змінами згідно ухвали Апеляційного суду Одеської області від 21.05.2002, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 229-6, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк чотири роки, звільнений 06.01.2006 за відбуттям строку покарання;
26.11.2010 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК до позбавлення волі на строк один рік шість місяців, звільнений 05.04.2012 за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 199, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 125 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду неодноразово повідомлялися належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення та розписками про отримання судових повісток про виклик до суду, у зв`язку з чим суд, з урахуванням думок учасників судового провадження, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без їх участі.

Суть питання, що вирішується
1.Захисниця ОСОБА_5 під час судового розгляду звернулася з клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні в частині його обвинуваченням за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 125 КК на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, та про закриття кримінального провадження.

Встановлені судом обставини
2. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, серед яких кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 125 КК, за таких обставин.

3.Так, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 04.03.2014 в період часу з 21:00 по 22:00 годину він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в барі «Сибірячка», розташованого по вул. Комсомольській, 48 у м. Ізмаїл Одеської області (далі м. Ізмаїл), таємно викрав з жіночої сумочки, що знаходилась на одному зі столів, грошові кошти у сумі 60 грн та мобільний телефон марки «Нокіа 105» вартістю 150 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 210 грн., а також незаконно заволодів її паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК, а саме незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.
4.Крім того, 29.10.2014 близько 23:00 години ОСОБА_3 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в домоволодінні АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу таємно викрав пневматичний пістолет марки KWC КМ-43 вартістю 1 295 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
5.Також, 14.11.2014 приблизно о 20:00 годині ОСОБА_3 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа С-2» вартістю 900 грн, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 грн, сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 грн, на рахунку якої було 25 грн, карта пам`яті об`ємом 4 Гб вартістю 80 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1 025 грн.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
6.Крім того, 24.12.2014 близько 21:00 години ОСОБА_3 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину «Гулівер», розташованого по пр. Леніна (на теперішній час Миру), 5 у м. Ізмаїл, таємно викрав з кишені куртки мобільний телефон марки «Lenovo S 660» вартістю 2 600 грн з сім-картою мобільного оператору «Київстар» вартістю 10 грн, на рахунку якої було 13 грн, та з сім-картою мобільного оператору «МТС» вартістю 10 грн, на рахунку якої було 0,24 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2 633,24 грн.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
7.Далі, в ніч з 29 на 30.12.2014, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в коридорі загального користування на третьому поверсі в гуртожитку, розташованому по АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу таємно викрав дитячий велосипед іноземного виробництва синього кольору вартістю 700 грн, дитячий велосипед іноземного виробництва червоного кольору вартістю 500 грн, а також самокат іноземного виробництва зеленого кольору вартістю 130 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1 330 грн.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
8.Також, 05.03.2015 в післяобідній час, ОСОБА_3 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на перехресті вул. Клушина та пр. Леніна (на теперішній час Миру) у м. Ізмаїл, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом зловживання довірою попросив у свого знайомого ОСОБА_13 його мобільний телефон марки «Самсунг S8530» вартістю 400 грн, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС» вартістю 20 грн, під приводом зателефонувати. Після чого, отримавши мобільний телефон, і, завідомо знаючи, що він його не поверне, заволодів ним, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 420 грн.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
9.Крім того, 22.06.2015 близько 01:00 години ОСОБА_3 спільно з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_5 (далі с. Багате), в ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_14 , умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс багаточисельні удари в область обличчя та тулубу, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя в області очей, садна тім`яної області та перенісся, які мають незначні швидкоплинні наслідки тривалістю не більше 6 днів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК, а саме умисне легке тілесне ушкодження.
10.Далі, 22.06.2015 близько 01:00 години, ОСОБА_3 спільно та за попередньою змовою з іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, знаходячись у будинку АДРЕСА_5 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрали 18 гусенят віком 2,5 місяці вартістю за кожного по 100 грн, на суму 1 800 грн та три коробки з помідорами по 25 кг кожна вартістю 15 грн за 1 кг, на суму 1 125 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 2 925 грн, а також таємно викрали мобільний телефон марки «Нокіа 2610» вартістю 230 грн, в якому знаходилась сім-карта оператора «Київстар» вартістю 25 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 255 грн.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
11.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у висунутому йому обвинуваченні у повному обсязі, повністю підтвердивши обставини викладені в обвинувальних актах та підтримав клопотання захисниці ОСОБА_5 , просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому надав суду свою згоду на закриття кримінального провадження.

12.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання захисниці ОСОБА_5 , зазначивши, що є підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності в частині його обвинувачення за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст.125 КК та для закриття кримінального провадження згідно імперативних норм КК, а також про те, що ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень не вчиняв, від досудового розслідування та від суду не ухилявся.

13.Відповідно до довідки про судимість від 02.09.2022, ОСОБА_3 після 22.06.2015 інших кримінальних правопорушень не вчиняв та до кримінальної відповідальності не притягувався. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та від суду не ухилявся, у розшук не оголошувався.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
14.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності в частині його обвинувачення за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.2 ст. 190, ч. 1 ст. 125 КК та про закриття кримінального провадження відносно нього в частині цього обвинувачення з таких підстав.

15.Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

16.Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
17.Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

18.Як було наведено, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні:

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, яке в силу ст. 12 КК на час його вчинення відносилося до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, а на даний час відноситься до категорії кримінальних проступків, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК, яке в силу ст. 12 КК на час його вчинення відносилося до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, а на даний час відноситься до категорії кримінальних проступків, за який передбачене покарання у виді обмеження волі;

кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК, які в силу ст. 12 КК на час їх вчинення відносилися до категорії злочинів середньої тяжкості, а на даний час відносяться до категорії нетяжких злочинів, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років.

19.Відповідно до п.п. 1 3 ч. 1 ст. 49 КК у редакції чинної на час вчинення ОСОБА_3 діянь, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

20.Відповідно ж до п.п. 1 3 ч. 1 ст. 49 КК чинної редакції особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

21.Таким чином, п.п. 1 3 ч. 1 ст. 49 КК встановлені однакові строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення: кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, два роки; кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК, три роки; кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК, п`ять років.

22.Будь-яких даних, які би свідчили про ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від досудового розслідування чи суду, не встановлено, а тому перебіг давності згідно ч. 2 ст. 49 КК не зупинявся. Також встановлено, що ОСОБА_3 після вчинення останнього кримінального правопорушення, тобто після 22.06.2015, іншого кримінального правопорушення не вчиняв, у зв`язку з чим перебіг давності відповідно до ч. 3 ст. 49 КК не переривався.

23.Отже, саме формулювання вказаних положень ст.ст. 49 КК, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 3 ст.288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежать як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.
24.Крім того, чинним законодавством не заборонено звільняти особу від кримінальної відповідальності та закривати кримінальне провадження у зв`язку з тим, що особа не визнає свою винуватість. З наведеної ч. 8 ст. 284 КПК випливає, що єдиною умовою для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є лише згода обвинуваченого на це. У даному ж випадку обвинувачений ОСОБА_3 , визнав винуватість у висунутому обвинуваченні повністю, та надав суду свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з цим в частині його обвинувачення за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.2 ст.190, ч. 1 ст. 125 КК.

25.Таким чином, враховуючи, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 22.06.2015 кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (на час діяння злочин невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі); 04.03.2014 кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі (на час діяння злочин невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі); а також 04.03.2014, 29.10.2014, 14.11.2014, 24.12.2014, 30.12.2014, 05.03.2015 та 22.06.2015 нетяжких злочинів, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років (на час діянь злочини середньої тяжкості), у зв`язку з чим на день вирішення питання про його звільнення від кримінальної відповідальності минули строки більш ніж два, три та п`ять років відповідно, тому, а також з урахуванням згоди обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі імперативних положень ст. 49 КК він має бути звільнений від кримінальної відповідальності в частині його обвинувачення за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.2 ст.190, ч. 1 ст. 125 КК.

26.Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності в частині його обвинувачення за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 125 КК, то кримінальне провадження відносно нього в цій частині має бути закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

27.При цьому кримінальне провадження в іншій частині обвинувачення ОСОБА_3 , а саме за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 199 КК має бути продовжено в загальному порядку.

28.На підставі ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КПК з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи №234 від 18.07.2015 у сумі 184,14 грн. При цьому при вирішенні цього питання суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17, згідно яким суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. 49 КК, ст.ст. 284, 288, 370 372, ч. 2 ст. 376 КПК, суд

постановив:
1.Клопотання захисниці ОСОБА_5 задовольнити.

2.Звільнити ОСОБА_3 в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 125 КК від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК.

3.Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2014 за №0000297, 05.11.2014 за №0003144 та 23.06.2015 за №0001498 в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст.125 КК закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.

4.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у сумі 184,14 грн (сто вісімдесят чотири гривні 14 коп.).

5.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

6.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

7.Повний текст ухвали оголошений 24 жовтня 2022 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1