ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/465/22 Справа № 703/3638/22 Категорія: ст. 181, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрюваний захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора Кам`янського відділу Смілянської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коканд Ферганської області, Узбекистан, громадянина України, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:
24 листопада 2022 року старший слідчий СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, за погодженням з прокурором Кам`янського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначив, що ОСОБА_7 в невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, умисно, незаконно, з метою подальшого збуту, нарвав верхівкові частини рослин з листям конопель, тобто, незаконно придбав та переніс їх до приміщення будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , у подальшому після висушування яких частину придбаних верхівок рослин з листям конопель шляхом перетирання за допомогою сита виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. який розфасував до 24 окремих паперових згортків та залишив їх зберігати з метою подальшого збуту на столі в кімнаті будинку, а іншу частину зберігав за місцем свого проживання з метою подальшого виготовлення та збуту до 22 листопада 2022 року.

22 листопада 2022 року під час проведення санкціонованого обшуку за вищевказаною адресою на столі в кімнаті будинку було виявлено та вилучено 24 паперових згортки із подрібненою речовиною рослинного походження, один із 24 паперових згортків містить речовину, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/124- 22/12853-НЗПРАП від 22 листопада 2022 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса висушеного наркотичного засобу становить - 0,88 грам, яку ОСОБА_7 незаконно зберігав з метою подальшого збуту. Також, під час вказаного обшуку вилучено інший особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, який був розфасований до скляних ємкостей та паперових згортків.

22 листопада 2022 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

22 листопада 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою обґрунтовувано тим, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2022 року клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Звільнено ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у період строку дії запобіжного заходу такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

3) утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення в даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під домашнім арештом встановлено тривалістю 2 (два) місяці.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала суду обґрунтована тим, що під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження вказані слідчим та прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а також прокурором не було достатньо обґрунтовано неможливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та просить змінити ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2022 року та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби (з 22 год. до 6 год.).

У апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою в частині застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки без дотримання в сукупності обґрунтованої підозри та наявності ризиків, застосування запобіжного заходу є грубим порушенням норм, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що слідчий суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу не врахував ту обставину, що підозрюваний проживає сам і має на утриманні неповнолітню дочку, відносно якої хоч і позбавлений батьківських прав, але сплачує аліменти та працює неофіційно вахтовим методом в охороні. Фактично перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом підозрюваний позбавляється права та можливості утримувати себе та неповнолітню дитину, так як не має можливості працювати та заробляти кошти.

На думку апелянта, при вирішенні питання про призначення підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя не врахував всі обставини справи, а саме сталі соціальні зв`язки підозрюваного, який має постійне місце проживання, та те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується та має на утриманні неповнолітню дитину.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор Кам`янського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2022 року та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в межах досудового розслідування.

У апеляційній скарзі вказує, що судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , вчинений умисно, є тяжким, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Вважає, що перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_7 продовжить здійснювати незаконний збут особливо небезпечних наркотичних речовин, так як безпосередньо виготовив та фасував для збуту в будинку, де проживає.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 може впливати на свідків не лише при безпосередньому спілкуванні, а й опосередковано, через інших осіб чи за допомогою засобів зв`язку.

Також вказує, що ОСОБА_7 не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що він буде виконувати покладені на нього слідчим процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи та пояснення учасників справи, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя під час розгляду зазначеного клопотання правильно встановив, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог статей 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та пункту «е» частини 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність доказів на підтвердження наявності існування указаних ризиків для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що прокурором не було обґрунтовано неможливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде достатнім і забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та належну його процесуальну поведінку.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому посилання прокурора про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, на думку колегії суддів є безпідставним.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Посилання прокурора в його апеляційній скарзі на те, що перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_7 продовжить здійснювати незаконний збут особливо небезпечних наркотичних речовин, так як безпосередньо виготовив та фасував для збуту в будинку, де проживає, а також що він може впливати на свідків, колегія суддів вважає безпідставним. Так, слідчим суддею повно та всебічно досліджено матеріали клопотання, у судовому засіданні заслухано думку учасників справи та надано належну оцінку обґрунтованості підозри та наявності ризиків, вказаних в клопотанні.

Колегія суддів також враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту 24 листопада 2022 року до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції даних про порушення підозрюваним застосованого обмеження прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий тримання під вартою, як того просить прокурор.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду під час перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги прокурора, на думку колегії суддів суттєвими не являються та не можуть бути підставами для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи.

Твердження захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 в його апеляційній скарзі про те, що слідчим суддею при розгляді клопотання не враховано наявність у підозрюваного неофіційного працевлаштування, сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання, відсутність судимості та те, що ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані обставини були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Вказані адвокатом ОСОБА_8 обставини не спростовують правильності висновків слідчого судді щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому не можуть бути підставою для застосування до нього менш суворого запобіжного заходу.

Отже, апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_8 щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково не зазначено адресу житла, яке підозрюваному ОСОБА_7 забороняється залишати.

Так, відповідно до частини 3 статті 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається точна адреса житла, яке підозрюваному, обвинуваченому забороняється залишати.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 196 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити точну адресу житла, яке підозрюваному ОСОБА_7 забороняється залишати, а саме: АДРЕСА_2 .

Згідно з частиною 3 статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову.

З урахуванням викладеного, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, належним чином мотивував своє рішення, однак помилково не зазначив адресу житла, яке підозрюваному ОСОБА_7 забороняється залишати, колегія суддів апеляційні скарги прокурора та захисника задовольняє часткового, рішення слідчого судді змінює, визначивши ОСОБА_7 місце відбування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 .

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора Кам`янського відділу Смілянської окружної прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2022 року змінити, визначивши ОСОБА_7 місце відбування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 .

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді