ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7109/18
Провадження № 1-кп/362/56/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження за №0001986 від 03.11.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ласки, Народичського району, Житомирської області, громадянина України, освіта середня-технічна, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,,

в с т а н о в и в:

В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, який обвинувачується в тому, що02 листопада 2018 року, близько 17 години35 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Васильківській, с. Безп`ятне, Васильківського району, Київської області в напрямку м. Василькова, Київської області, навпроти домоволодіння № 4 в порушення вимог п. 2.3б) ПДР України, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, п. 12.1 ПДР України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, п. 18.1 ПДР України, згідно якого «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, де знаходився пішохід ОСОБА_7 , не зменшив швидкість під`їжджаючи до нього, та здійснив наїзд на останнього, котрий перетинав вул. Васильківську з ліва на право - по ходу руху транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_4 подав до канцелярії суду письмове клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

ОСОБА_6 , підтримав клопотання адвоката, пояснив, що визнає себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, погоджується про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України за спливом строків давності. Він розуміє, що звільнення від кримінальної відповідальності за вказаних підстав не є реабілітуючою обставиною.

При цьому йому роз`яснювалося судом, що звільнення від кримінальної відповідальності на вказаних підставах не є реабілітуючою обставиною.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки дійсно закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, цивільний позов підтримує (а.с.232).

Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до них додатки, матеріали кримінального провадження №0001986 від 03.11.2018 року, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно з ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Так, ОСОБА_6 будучи допитаним в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за вчинення якого передбачено найбільш суворе покарання у виді трьох років обмеження волі.

У відповідності до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відноситься до кримінального проступку, оскільки за його вчинення передбачено покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 49 КК України, початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.

Суд має перевірити, чи дійсно строки давності спливли, чи особа не ухилялася від слідства та суду, чи не зупинявся перебіг строку давності, чи не переривався через вчинення нового злочину, чи правильно обчислені строки давності, чи дійсно настали передбачені ст. 49 КК України підстави.

Як вбачається із обвинувального акту, з дня вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку, який мав місце 02.11.2018 року минуло чотири роки.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно до ч.2 ст. 284 та ст. 288 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного або обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.11.2019 року у справі №566/554/16-к.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_6 та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, а також враховуючи, що ОСОБА_6 не ухилявся від слідства, суду та не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого під час розгляду справи в суді, суд вважає що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Що стосується цивільного позову, суд виходить з наступного.

Так, у частині 1 статті 129 КПК України визначено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Водночас кримінальний процесуальний закон не передбачає вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження.

Аналогічна думка висловлена в постанові від 01.02.2021 року Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду в справі № 327/32/18.

В зв`язку із закриттям кримінального провадження по справі, позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкодипідлягає залишенню без розгляду.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, то суд роз`яснює, що потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування шкодив порядку цивільного судочинства.

Щодо судових витрат понесених досудовим розслідуванням, суд виходить з наступного.

Відповідно до висновкуоб`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрито, при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до приписів ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК України витрати на проведення авто-технічної експертизи №12-1/2264 від 27.11.2018 року у розмірі 1716 грн відповідно не підлягають стягненню з ОСОБА_6 та покладаються на державу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 49 КК України, статтями 100, 122, 124, 129, 284, 288, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити на підставі пункту 1 частини 1 статті 49 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності,за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальні провадження №0001986 від 03.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу, що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає його права на звернення до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати за проведення авто-технічної експертизи №12-1/2264 від 27.11.2018 року у розмірі 1716 грн. покладаються на державу.

Речові докази:

Автомобіль «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду у термін 7 діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 06.02.2023 року.

Суддя ОСОБА_8