Справа № 642/2286/21
Провадження № 1-в/642/29/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання начальника Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про уточнення порядку виконання судових рішень відносно засудженого ОСОБА_4 ,-

встановив:

25.01.2023 року начальник Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про уточнення порядку виконання судових рішень щодо засудженого ОСОБА_4 , обґрунтовуючи його тим, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 24.10.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1ст.125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, та вказаний вирок надійшов на виконання до Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Під час виконання вироку стало відомо, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Станом на 18.01.2023 покарання не відбув, та відповідно до інформації з УІАП в Харківській області обвинувачується за ч. 2 ст. 309 КК України.

Однак, під час ухвалення 24.10.2022 року вироку Київського районного суду м. Полтави не враховано призначене покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 року.

У зв`язку із викладеним, начальник Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 направила до Ленінського районного суду м. Харкова стосовно засудженого ОСОБА_4 для вирішення питання про порядок виконання покарання за наявності декількох вироків.

В судове засідання прокурор, представник центру пробації та засуджений не з`явилися.

Від прокурора надійшло клопотання про здійснення розгляду справи без його участі.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Суд, проаналізувавши матеріали подання, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено,що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Вирок набрав законної сили 27.05.2021 року.

Вказаний вирок було надіслано на виконання до Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 24.10.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1ст.125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, та вказаний вирок надійшов на виконання до Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

На даний час на виконанні у Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно ОСОБА_4 перебувають два вироки: Ленінського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 року та Київського районного суду м. Полтави від 24.10.2022 року, які набрали законної сили та за юридичною силою і за правовим значенням є рівними та такими, що підлягають обов`язковому та безумовному виконанню (ч. 2 ст. 21 КПК України).

Такі вироки перебувають на виконанні у Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області окремо, що підтверджено розпорядженнями судів про направлення вказаних вироків на виконання.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків. Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що відповідно до ст.1 КК України та ст.2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Застосувати ст. ст. 70, 71 КК України у даному випадку не можливо, оскільки таким чином суд повинен погіршити становище засудженого. Будь-яка зміна правового становища особи, на погіршення такого стану, може відбутись лише шляхом ухвалення юридично найважливішого судового акту вироку. Постановлення ухвали, яка змінить правове становище засудженого, погіршивши його, буде порушенням принципів кримінального процесуального права, в тому числі призведе до зміни змісту обох вироків, що за кримінальним процесуальним законом може мати місце лише під час ухвалення вироку та/або під час перегляду судового рішення вищою інстанцією. Самостійна зміна вироку, судом першої інстанції, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_4 , оскільки призначені засудженому покарання не пересікаються і не виключають один одне. Контроль за виконанням покарання у обох випадках, зможе забезпечити пробаційна служба. Жодних перешкод для самостійного виконання вироків у даному випадку не має.

Відтак, суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ст. ст. 537, 539, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про уточнення порядку виконання судових рішень відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік із покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України та вирок Київського районного суду м. Полтави від 24.10.2022 року, згідно з яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1