Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
355/1075/22: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян та кримінальні правопорушення проти журналістів.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 08.02.2023
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
Справа № 355/1075/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1825/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Броварської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 22.11.2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці,

раніше судимого 24.01.2022 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.4 ст.358 КК України до штрафу у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,-

визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому за цим законом покарання 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду,03 жовтня 2022 року приблизно о 12 годині 57 хвилин ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: Київська область, Броварський район, на автодорозі Баришівка-Волошинівка, а саме на виїзді з смт. Баришівка Броварського району Київської області в напрямку села Волошинівка Броварського району Київської області, будучи учасником дорожнього руху в якості водія автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3302» номерний знак НОМЕР_1 , під час перевірки документів, виконуючи законну вимогу працівника відділення поліції № 1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, достовірно знаючи, що посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 08 квітня 2022 року є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, пред`явив для перевірки працівнику поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 на його ім`я, видане ТСЦ 8044 від 08.04.2022 і у такий спосіб використав його.

Відповідно до інформації ТСЦ №3241 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області згідно інформаційних баз Територіального сервісного центру №3241 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) ОСОБА_7 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 не видавалося.

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, наданий на дослідження бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_7 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , за способом друку та спеціальними елементами захисту не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані як використання завідомо підробленого документа, що передбачено ч.4 ст.358 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, в апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, виключити ОСОБА_7 обтяжуючу обставину покарання - повторність злочинів.

В обгрунтуванні вказує, що аналіз норм законодавства України про кримінальну відповідальність у їх системному взаємозв`язку та з нормами міжнародного права дає підстави для висновку, що передбачена в п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжуюча покарання обставина (повторність) законодавець поширив лише на кримінальні правопорушення, вчинені у формі злочинів. Інакше ж тлумачення призведе до протиправного та свавільного обмеження прав, свобод та інтересів особи, тому суд першої інстанції не міг визначити обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, повторність злочинів, оскільки ОСОБА_7 притягається до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто кримінального проступку, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню, а, отже, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та захисника обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до абзацу 1 п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворого додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, у вироку, що оскаржується, вказано, що обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 у відповідності до ст. 67 КК України є повторність злочинів, обумовлений судимістю за ч. 4 ст. 358 КК України за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24.01.2022.

Проте, у диспозиції статті Закону України про кримінальну відповідальність обтяжуюча обставина - повторність, відсутня.

Окрім того, у матеріалах кримінального провадження міститься квитанція від 13.03.2022 щодо сплати штрафу засудженим ОСОБА_7 за попереднім вироком, що було надано на дослідження суду.

У свою чергу, у обвинувальному акті як у формулюванні обвинувачення так і обставинах, що обтяжують покарання ознак повторності не міститься.

Проте, відповідно до ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який у відповідності до ст. 7 КПК України відноситься до загальних засад кримінального провадження. Складовими елементами даного принципу є юридична визначеність, заборона свавільності.

Також в ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено фундаментальний принцип «ніякого покарання без закону».

Європейський суд з прав людини в п. 51 рішення від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» вказав на необхідність дотримання «якості закону», вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

З урахуванням змін, внесених Законом України № 2617-УІІІ від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01.07.2020, приписами ст. 12 КК України встановлено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 2). Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі (ч. 3).

В ст. 32 КК України надано визначення поняття «повторність кримінальних правопорушень», тобто, мова йде як про кримінальні проступки, так і злочини.

Натомість, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються повторність злочинів. Водночас, в п. 2-4, 6-9, 13 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 67 КК України Законом № 2617-VIIIвід 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» слово «злочин» замінено словами «кримінальне правопорушення».

Отже, аналіз зазначених норм законодавства України про кримінальну відповідальність у їх системному взаємозв`язку та з нормами міжнародного права дає підстави для висновку, що передбачена в п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжуюча покарання обставина (повторність) законодавець поширив лише на кримінальні правопорушення, вчинені у формі злочинів. Інакше ж тлумачення призведе до протиправного та свавільного обмеження прав, свобод та інтересів особи.

Таким чином, суд першої інстанції не міг визначити обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, повторність злочинів, оскільки ОСОБА_7 притягається до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто кримінального проступку, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню, а, отже, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, тому вирок суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Броварської окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 22.11.2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - змінити.

Виключити з вироку ОСОБА_7 обставину, що обтяжує покарання - повторність злочинів.

В решті вирок залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...