У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6627/22

№ 1-кс/183/1605/22

20 жовтня 2022 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 28.03.2022 року до ЄРДР за № 0000142 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Луганської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії НОМЕР_1 відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_2 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «сержант», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Слідчому судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 06.04.2022 року до ЄРДР за № 0000142, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що досудовим розслідування встановлено, що відповідно до наказу директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську № 26 від 17.03.2021 року «Про визначення територіальної юрисдикції слідчих відділів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську» затверджено територіальну юрисдикцію слідчих відділів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, зокрема, Другого слідчого відділу (з дислокацією ум. Сєвєродонецьку) Луганської області, з місцем розташування за адресою: вул. Єгорова, 26, м. Сєвєродонецьк Луганської області, який здійснює розслідування кримінальних правопорушень, вчинених на територіях та населених пунктах, розташованих на території Луганської області.
Відповідно до вимог КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення у вказаному кримінальному провадженні безпосередньо подаються до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, оскільки Другий слідчий відділ (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську знаходиться за адресою: вул. Єгорова, 26, м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Водночас, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України та неможливістю Сєвєродонецьким міським судом Луганської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ з Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Сержант ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії НОМЕР_1 відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_2 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «сержант», діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25 лютого 2022 року самовільно, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, під час слідкування колоною до запасного пункту управління ІНФОРМАЦІЯ_4 , самостійно змінив маршрут та виїхав до м. Лисичанськ, Луганської області, залишивши місце служби, разом з ввіреним йому озброєнням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

27.09.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, у порядку ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ч. ч. 1, 8 ст. 135 КПК України.

Відсутність інформації про фактичне місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 27.09.2022 року у день його складання, у зв`язку з чим, зазначене повідомлення про підозру та повістки про виклики (на 03.10.2022 року, 04.10.2022 року та 05.10.2022 року) відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме шляхом вручення письмового повідомлення про підозру для передачі за місцем роботи ОСОБА_5 адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також опублікування 29.09.2022 року разом із повістками про виклик до слідчого на офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» № 210 (7331), а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Разом з тим, на виклики слідчого підозрюваний ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не з`явився, відомості про його місцезнаходження відсутні.
Відповідно до ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру, якщо оголошено розшук підозрюваного.

11.10.2022 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене, на підставі п. 2 ч. 1

ст. 280 КПК України. Здійснення розшуку, у порядку ст. ст. 40, 41 КПК України, доручено співробітникам відділу внутрішньої та власної безпеки НОМЕР_3 прикордонного загону Головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Державної прикордонної служби України, а також співробітникам Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі з тероризмом Департаменту захисту національної державності СБ України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, допитами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , матеріалами службового розслідування та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Статтею 183 ч. 1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 176 ч. 7 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в країні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХвведено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

14 березня 2022 року Указом Президента України №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

18 квітня 2022 року Указом Президента України №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, 17 травня 2022 року Указом Президента України №341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 90 діб.

12 серпня 2022 року Указом Президента України № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5

ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваних. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.
- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний вчиняючи дезертирство, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, що само по собі утворює склад іншого злочину за ст. 403 ч. 3 КК України. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.
Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважаю за доцільне звернути увагу суду на наступні обставини, які в силу ст. 178 КПК України, мають враховуватись судом при обранні запобіжного заходу:

1.Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним

ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України з огляду на наявні докази, що перелічені вище у мотивувальній частині вказаного клопотання.

2. Тяжкість покарання.

Санкція злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років (за відсутності альтернативного виду основного покарання), тобто є умисним особливо тяжким злочином.

3. Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Вказаний ризик доводиться з огляду на встановлений факт вчинення підозрюваним злочину проти встановленого порядку несення військової служби, та можливість вчинення вказаною особою іншого злочину, зокрема, пов`язаного із ухиленням від військової служби (дезертирство, самовільне залишення військової частини тощо).

4. Вчинення злочину в умовах воєнного стану.

24 лютого 2022 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Дії, що інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії російської федерації, особливо, в бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположної засади функціонування Збройних Сил України єдиноначальності.

Враховуючи те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, може здійснити вплив на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, приймаючи до уваги суспільну небезпеку протиправних дій підозрюваного для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 діб, але не більше строку закінчення досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ОСОБА_5 для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволені клопотання прокурора, оскільки ризики, які існують на думку прокурора, не доведені.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, думку захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжких, що підтверджується наявними у слідства доказами, а саме: витягом з кримінального провадження, внесеного 06.04.2022 року до ЄРДР за №0000142 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.07.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 07.07.2022 року; копією наказу про призначення службового розслідування від 07.05.2022 року; копією висновку службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини або неприбуття до підрозділів воєнного стану відносно ОСОБА_5 від 05.06.2022 року; копією наказу про результати службового роз0слідуання від 07.06.2022 року; копіями повідомлень про виклик в газеті «Урядовий кур`єр» від 29.09.2022 року; копією постанови про оголошення в розшук ОСОБА_5 від 11.10.2022 року; протоколом затримання ОСОБА_5 від 20.10.2022 року.
При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому існують всі підстави вважати підозру у відношенні ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, обґрунтованою.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, він розуміє, що у разі визнання його судом винним у його вчиненні його може буде засуджено судом до позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, підозрюваний не має на утриманні малолітніх або непрацездатних осіб, не має стійких соціальних зв`язків, тому існує можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення віднесеного законом до категорії особливо тяжких вчинене в умовах воєнного стану;тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Луганської області, громадянина України - застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 грудня 2022 року включно, взявши його під варту із залу суду негайно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, прокуророві Луганської спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері та начальникові Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1