В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 14 травня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює ФОП « ОСОБА_8 », з вищою освітою, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

потерпілого ОСОБА_16 ,

представників потерпілого ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

захисників ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Судом визнано доведеним, що13 травня 2020 року приблизно о 22 год 07 хв ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGENPASSAT»н/з НОМЕР_1 , рухався в межах третьої (крайньої лівої) смуги проїзної частини вул. Митрополита А. Шептицького в м. Києві зі сторони вул. В. Нестайка в напрямку вул. А. Аболмасова, зі швидкістю 90-100 км/год, яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 20 км/год, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 - «Пішохідний перехід», дорожньою розміткою 1.14.3 «Нерегульований пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення ДТП» та обладнаного з обох боків пристроями примусового зниження швидкості руху транспортних засобів, «пагорбами» з наявними передуючими попереджувальними дорожніми знаками 1.11 - «Пагорб» та дорожнім знаком «Обмеження максимальної швидкості» - 20 км/год ПДР України.

У цей час проїзну частину вул. Митрополита А. Шептицького, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, перетинав пішохід ОСОБА_22 , наближаючись зліва до смуги руху вищевказаного транспортного засобу.

У свою чергу, водій ОСОБА_23 , керуючи автомобілем марки «NISSAN NV 400» р.н. НОМЕР_2 (на червоному фоні), рухаючись у зустрічному напрямку, в межах другої (середньої) смуги, наближався до зазначеного пішохідного переходу, зменшуючи швидкість свого транспортного засобу, з метою надання переваги в русі пішоходу ОСОБА_22 .

Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.1, 12.9 підпункт «б», 18.1 та дорожніх знаків 1.11 та 3.29 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.3: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух;

- п. 12.9: водієві забороняється:

- підпункт «б»: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

- п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- дорожній знак 1.11 «Пагорб»: ділянка дороги з буграми, напливами чи неплавним стикуванням конструкцій мостів. Знак також може застосовуватися перед штучно створеними буграми у місцях, де необхідно примусово обмежити швидкість руху транспортних засобів (небезпечні виїзди з прилеглих територій, місця з інтенсивним рухом дітей через дорогу тощо);

- дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 20 км/год»: водієві забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

У результаті порушення вказаних пунктів правил дорожнього руху ОСОБА_7 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін (які виразились в появі пішохода на пішохідному переході, який наближався до його смуги руху зліва, а також зменшенні швидкості руху водієм автомобіля марки «NISSANNV 400» р.н. НОМЕР_2 (на червоному фоні), який своїми діями надавав перевагу в русі пішоходу, зупиняючись перед пішохідним переходом, не застосував безпечні прийоми керування, не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході, не зменшив швидкість керованого ним автомобіля і не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, внаслідок чого навпроти будинку № 24 по вул. Митрополита А. Шептицького в м. Києві на нерегульованому пішохідному скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_22 , після чого, не зупиняючись, поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, однак самостійно повернувся на місце через деякий час.

Після наїзду, тіло пішохода ОСОБА_22 відлетіло на зустрічну смугу руху, де контактувало з лівою бічною частиною автомобіля марки «NISSAN NV 400» р.н. НОМЕР_2 (на червоному фоні).

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_22 отримав тілесні ушкодження з якими з місця пригоди був госпіталізований до Київської міської клінічної лікарні ШМД, де ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 год 05 хв помер.

Згідно висновку експерта №021-1094-2020 від 15 липня 2020 року смерть ОСОБА_24 настала від закритої травми грудної клітки з розривом лівої загальної сонної артерії, що призвело до гострої масивної внутрішньої кровотечі, яка обумовила масивну кровотечу.

Вказані ушкодження знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною подією.

Порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_22 перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Позиція сторони захисту

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, окрім аспекту пов`язаного з тим, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння та пояснив, що подія сталась ввечері 13 травня 2020 року, він їхав з роботи на орендованому автомобілі марки «Volkswagen Passat»по невідомій ділянці дороги. На вулиці було темно, волого, напроти нього був рух машин, які засліплювали його. Знаку пішохідного переходу не пам`ятає, адже там були дерева, алея поруч. Побачив, що це пішохідний перехід, коли вже під`їхав до нього, були наявні «лежачі поліцейські», через що він знизив швидкість, однак не зміг зреагувати, бо машина на зустрічній смузі засліпила його, через це не бачив, що відбувається. Пішохід вибіг з-за машини раптово. Після ДТП він був у шоковому стані, відчув удар, не знав куди їхати, розвернувся на Кільцевій і припаркувався поруч з місцем події, не знав де залишити авто. Потім підійшов до потерпілого, почав разом з іншими людьми надавати домедичну допомогу та викликати швидку. Надалі, разом з працівниками поліції поїхав в медичний заклад, де здав аналізи, а потім його відвезли у відділок. Загалом проходив 3 дослідження: перше дослідження - на місці події, проходив огляд за допомогою «Драгеру», після ДТП пройшло близько години-дві; інші - у медичному закладі: здавав аналіз сечі, і знову проходив огляд за допомогою «Драгеру», чи повідомляли про результати не пам`ятає. Щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння пояснив, що перед керуванням не вживав алкоголю, для нього було здивування, чому був такий показник. Щодо відшкодування шкоди пояснив, що двічі виплачував суми потерпілому: перший раз 850 000 грн; другий раз - 809 000 грн, чим відшкодував всю матеріальну, і моральну шкоду. Додатково на запитання прокурора та представника потерпілого відповів, що не пам`ятає з якою швидкістю рухався, але гадає, що рухався нормально, був у шоковому стані, про що думав до моменту зіткнення теж не пам`ятає, в той день на роботі була важлива нарада. Коли потерпілий їхав у швидкій, він був живий, дихав. Про смерть потерпілого дізнався протягом доби від кого не пам`ятає, можливо від слідчого. Також пояснив, що орендував авто на законних підставах, яке потім конфіскували та відвезли на штраф майданчик, не знає компанію з якою укладено договір страхування, однак щодо оренди авто додав, що договір підписував з «Гетьманкар». Щодо зауважень представника потерпілого, що він не вибачився перед батьком загиблого вказав, що намагався зробити це декілька разів, однак спочатку батько не хотів з ним спілкуватись, а потім представники наполягали на спілкуванні через них.

Для нього ця ситуація стала великою трагедією у житті, оскільки він добре навчався, працював, представляв країну за кордоном, волонтерив та був соціально активним. Щиро кається у тому, що трапилось, визнає вину та просить не позбавляти його волі, оскільки всіма своїми діями активно сприяв і на досудовому розслідуванні, і під час судового розгляду. Також відмовляється від клопотань про визнання доказів недопустимими, які були заявлені захисником ОСОБА_21 під час судових засідань.

Захисник ОСОБА_19 підтвердив добровільність визнання вини обвинуваченим своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Однак заперечив проти визнання обставини, що обтяжує покарання, а саме, перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння. Просив визнати результати показів приладу «Драгер» недопустимим доказом та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_16 у судовому засіданні зазначив, що він є батьком померлого, із сином перебував у хороших стосунках. Повідомив, що його дочка намагалась додзвонитись до померлого, однак не вийшло, до квартири останнього приїжджав друг, однак двері ніхто не відкривав, тому друзі викликали поліції. Коли працівники поліції почули прізвище, то повідомили, що ОСОБА_25 загинув.

Заявив цивільний позов, згідно якого просив стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 850 000 грн; витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 5 000 грн; витрати, понесені потерпілим ОСОБА_16 на правову допомогу у розмірі 18 000 грн, а з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» стягнути моральну шкоду у розмірі 56 676 грн; витрати на поховання та встановлення надгробного пам`ятника у розмірі 13 500 грн.

До суду також подано нотаріально завірені заяви від потерпілого ОСОБА_16 про відшкодування йому грошових коштів в сумі 850 000 грн, як повне відшкодування матеріальної та моральної шкоди від 19 березня 2021 року та заяви від 25 листопада 2022 року про відшкодування грошових коштів в сумі 809 000 грн, як повне відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім цього, під час призначення покарання потерпілий просив суд врахувати добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Представник потерпілого ОСОБА_18 підтвердила відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зазначених у заявах сумах, підтримала цивільний позов у повному обсязі та просила його задовольнити.

Крім того, зазначила, що обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України - це неумисний, необережний злочин, який полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Об`єктивна сторона будь-якого злочину включає обов`язкові ознаки. Це - діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням та наслідками. За ч. 2 ст. 286 КК України, діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху. Серед порушень, зазначених у обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , недотримання ним вимог п. 1.3, 1.5, 2.3.6 є загальними, а порушення 2.9.а, 12.1, 12.9.6 та 18.1 ПДР України є спеціальними. Проте, порушення п. 2.9.а ПДР України на час вчинення злочину вважалася законодавцем обставиною, яка обтяжує покарання, однак, не є такою, яка знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП.У прямому причинному зв`язку може знаходитися невідповідність вимогам п. 12.1, 12.9.6 та 18.1 ПДР України. Водночас, не кожне недотримання вимог конкретних пунктів ПДР України може перебувати у причинново-наслідковому зв`язку із настанням наслідків. Згідно п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Отже, швидкість обвинуваченого не була безпечною.

Згідно п. 12.9.6 ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки "Обмеження максимальної швидкості" 33.3.29, 33.3.31. Отже, обвинуваченим було перевищено максимально допустиму швидкість руху. Однак саме по собі недотримання безпечної швидкості або перевищення максимально допустимої швидкості є виключно порушеннями, які були допущені обвинуваченим з огляду на ПДР України і не спричинили б смерті пішохода.

Так само, не знаходиться у причинному зв`язку і стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого на момент ДТП. Однак, те, що на місці пригоди ОСОБА_7 , згідно показника приладу "Драгер", мав показник у 0,33 проміле, який перевищував допустиму законом норму у 0,2 проміле, що не дозволяло особі бути водієм, тобто, керувати транспортним засобом.

А от порушення ОСОБА_7 п. 18.1 ПДР України, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, якраз і перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з смертю пішохода. А також ОСОБА_26 мав дотриматися вимог п. 2.10.а ПДР України, за яким у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Досліджені у судовому засіданні докази

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_27 показав, що раніше з обвинуваченим не був знайомий, не пам`ятає дати та час, це було близько 22 год, місяць був травень, було темно, події відбувались за адресою: вул. Шептицького, 5, якщо їхати зі сторони метро Лівобережна, права сторона, три смуги регульовані. Перехід на якому сталась подія не регульований світлофором. Він стояв біля зупинки ближче до поліклініки, почув удар. Не міг підійти близько, бо був з собакою, викликав швидку та поліцію, дав орієнтування на машину, потім коли приїхали швидка та поліція, повернулося авто на яке він дав орієнтування, зазначив колір машини та характерні помаранчеві наліпки. Рух на той момент був інтенсивним, але всі скидали швидкість через «лежачих поліцейських», які знаходяться прямо по розмітці. Відносно нього авто було зліва, сам момент удару був закритий, бачив лише як машина поїхала, сам момент ДТП не бачив, однак зазначив, що наїзд стався в середній смузі. Далі побачив, що людина лежала на асфальті на животі, взуття з нього злетіло, на ньому були кросівки, джинси та футболка, характерні ознаки не пам`ятає. Він підбіг до місця події, та чекав приїзду поліції та швидкої. Водій, який керував транспортним засобом теж підійшов до хлопця, що лежав на асфальті, він був в схвильований та шокований, на його думку. Також додав, що в цю пору доби, часто проїжджає на своєму авто, але у той день там був напружений трафік, на цьому пішохідному переході хороше освітлення, його ніхто не осліплював. У тому місці зустрічний транспорт не погіршує бачення, там неможливо, щоб тебе хтось засліпив, машини там скидають швидкість. Однак, сказати не може чи була якась машина, що перешкоджала водію, також не може сказати про швидкість, бо це було досить давно. З моменту події пробув там ще 10-15 хвилин, потім пішов гуляти далі з собакою. В його присутності освідування не проводилось.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показав, що події відбувались весною, він їхав в середній смузі на мікроавтобусі марки «Nissan», попереду був пішохідний перехід та «лежачий поліцейський», перед яким він зупинився, також помітив наявність знаків, які сповіщали про це. В його напрямку видимість була метрів 20-30, але точно сказати важко, так як був вечір та штучне освітлення. Щодо інтенсивності руху автомобілів не пам?ятає, проте якісь авто були. Темп авто, які їхали був звичайним, мабуть 50 км/год. Зустрічні транспортні засоби частково засвічували. Пішохід відносно нього перетинав дорогу справа-наліво, рухався у звичайному темпі. Фари на його автомобілі були ввімкнені. Він почув якийсь звук гальмування чи сигнал, повернув погляд на проїзджу частину та побачив, що летить тіло людини з лівого боку від його автомобіля, пішохід вдарився об водійські двері. Пам`ятаєте, що взуття відлетіло. Боковим зором помітив білий автомобіль марки «Volkswagen», водій якого потім повернувся на місце події. Він не звернув увагу у що той був одягнений, однак зауважив, виходячи з його поведінки та міміки, що той перебуває в стані шоку. Коли приїхала поліція, проводився огляд на стан сп`яніння цього водія, щодо понятих та свідків нічого сказати не може. Якась процедура була, проте описати її не може. Схему ДТП бачив, проте чи підписував не пам`ятає. Заміри щодо розташування його автомобіля проводились за допомогою рулетки, проте як саме фіксувались ці виміри він не бачив. Документи якісь були, проте він не пам`ятає, які саме, здається, що підписував пояснення. Щодо наданих йому судом для огляду документів зазначив, що його підпису на протоколі огляду та схеми місця ДТП немає. Також свідок додав, що на його авто були наявні пошкодження: пом`яті двері, для себе це пошкодження зафіксував. Претензії щодо вм`ятини він пред`явив страховій компанії, яка йому частково відшкодувала кошти.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показала, що мала зустрітися з чоловіком, дату точно не пам`ятає. Коли виходила з під`їзду почула тріскіт, почала йти далі. На місці події був її чоловік, але його у списку свідків немає, вона також має водійське посвідчення, та знає про пішохідний перехід з червоними полосами. Зазначила, що там на всій ділянці потрібно їхати повільно, проте, напевне, водій не знав. Там є три чи чотири знаки про попередження про пішохідний перехід та «лежачий поліцейський». Ділянка досить складна, якщо перевищити швидкість, то можна створити небезпеку. Поруч стояв автомобіль, на якому вона побачила пошкодження (перед та ліва фара), в ньому сидів чоловік, який нервував.

Крім того, судом безпосередньо досліджено надані стороною обвинувачення письмові докази, зокрема:

рапорт інспектора 3 роти 2 батальйону 2 полку УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_29 відповідно до якого під час патрулювання 13.05.2020 о 22 год 11 хв отримали виклик від чергового Київ-55 про те, що за адресою: вул. Митрополита Андрія Шептицького, 24, м. Київ сталось ДТП з потерпілим за участю транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 , прибувши на місце події, виявили вказаний вище автомобіль та його водія ОСОБА_7 та потерпілого чоловічої статі, 30-35 років в шортах та реглані, без свідомості, якого в подальшому було госпіталізовано з попереднім діагнозом: перелом обох ніг (т. 1 а.с. 212);

протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.05.2020 та додатків до нього, відповідно до яких в присутності понятих, водія ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_30 , проводився огляд місця дорожньо-транспортної пригоди: вул. А. Шептицького, 24, м. Київ, під час якого встановлено наступне: місце ДТП розташовано на нерегульованому пішохідному переході , проїзна частина - горизонтальна ділянка, пряма дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе та чисте; пошкодження відсутні, перед та за пішохідним переходом наявні пагорби для зниження швидкості; призначено для руху в двох напрямках - три смуги для руху в напрямку проведення огляду та три смуги зустрічного напрямку, ширина розділюваної смуги 0,4; наявна дорожня розмітка 1.1, 1.5,1.3, 1.14.3 Правил дорожнього руху; до проїзної частини примикають праворуч та ліворуч бордюрний камінь висотою 0,2 м; далі за тротуаром будови міського типу; наявні дорожні знаки 5.35.1-5.35.2, 5.41.1, 3.29 «обмеження максимальної швидкості 20 км/год», 1.11 «пагорб»; умови освітленості на даній ділянці шляху: темна пора доби. на момент огляду освітлений міським електроосвітленням, приладів відеоспостереження не виявлено; загальна видимість з увімкненим ближнім світлом фар -200 м, з увімкненим дальнім світлом фар - 200м; відсутні об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч; транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» після ДТП переміщувався. На транспортному засобі марки «Volkswagen Passat» наявні пошкодження: розбито передні бампер з лівої сторони, передню ліву фару, вітрове скло з лівої сторони, ліве дзеркало заднього виду; решітку з лівої сторони; деформовано капот в нижній частині з лівої сторони, переднє ліве крило, передню ліву стойку, передні ліві двері, гальмові системи та рульове керування не перевірялись, автомобіль заблоковано; всі чотири шини під тиском, згідно Правил дорожнього руху. На транспортному засобі марки «Nissan HV 400» наявні пошкодження: потертості фарби на лівому передньому крилі, деформовано ліві двері водія, кузов з лівої сторони за дверями водія, зірвано клаптикову накладку на дверях водія та кузова з лівої сторони, також наявні сліди блідого кольору, схожі на кров на новій бічній частині кузова. На дорожньому покритті на місці ДТП наявні сліди волочіння пішохода по проїзній частині біля лівої бічної частини транспортного засобу марки «Nissan HV 400» (т. 1 а.с. 212 а-218);

з висновку експерта № 021-1094-2020від 15.07.2020 вбачається, що за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_22 були виявлені численні ушкодження. Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_22 тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя є тяжкими тілесними ушкодженнями, що у даному випадку призвели до смерті потерпілого.

Вони характерні для дії твердих предметів з великою силою і могли бути заподіяні в результаті дорожньо-транспортної пригоди внаслідок контакту з транспортним засобом, що рухався та наступним падінням на дорожнє покриття.

Враховуючи розташування ушкоджень на тілі і кінцівках потерпілого експерт вважає, що останній в момент контакту з транспортним засобом перебував у вертикальному положенні, передньою чи дещо передньо-правою поверхнею тіла до транспортного засобу. Для визначення перебував потерпілий під час первинного контакту з транспортним засобом у динамічному чи статичному стані немає достовірних судово-медичних даних.

За даними медичної документація ОСОБА_22 бригадою швидкої медичної допомоги після дорожньо-транспортної пригоди доставлено до лікарняного закладу 13.05.2020 р. о 22 год 30 хв. Таким чином, виявлені при експертизі трупа ОСОБА_22 тілесні ушкодження могли бути заподіяні йому у строк та при обставинах, зазначених у постанові слідчого.

Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень та важливість для життя виявлених ушкоджених анатомічних структур та органів, смерть ОСОБА_22 настала від закритої травми грудної клітки з розривом лівої загальної сонної артерії, що призвело до гострої масивної внутрішньої кровотечі, яка обумовила масивну крововтрату.

Судово-медичних даних про перебування ОСОБА_31 в момент дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не встановлено. Згідно з результатом судово-імунологічного дослідження кров трупа ОСОБА_22 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. (т. 1 а.с. 230-232);

висновок експертного дослідження № 051-1054-2020 від 22.05.2020, в результаті судово-токсикологічного дослідження крові та сечі від трупа ОСОБА_22 не знайдено: метиловий та етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (т. 1 а.с. 233);

висновок експертного дослідження № 061-892-2020 від 30.06.2020, з якого вбачається, що було проведено судово-медичне дослідження шматочків внутрішніх органів з трупу ОСОБА_22 та зроблено такі висновки: Морфологічні ознаки колапсо-шокової реакції: порушення реологічних властивостей крові зі сладжем еритроцитів, сепарацією формених елементів крові; лейкоцитоз в синусоїдах печінки. В препараті «стінка лівої загальної сонної артерії» дрібновогнищеві крововиливи зі слабовираженою вогнищевою лейкоцитарною реакцією паравазально. Дефект паренхіми печінки з вогнищевими крововиливами. Крововиливи в легенях, ателектаз та вогнищева гостра альвеолярна емфізема перифокально. Крововиливи в жировій тканині під епікардом (т. 1 а.с. 234-235);

висновок експерта № 12-1/1313 від 16.06.2020 та ілюстративну таблицю до нього, за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, з якого встановлено на момент огляду автомобіля «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина знаходяться в працездатному стані (т. 1 а.с. 238-239);

висновок експерта № 12-1/1953 від 06.08.2020 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, з якого встановлено, що:

1. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.2; 12.9 (б); 18.1 ПДР України;

2. В даній дорожній ситуації при заданих параметрах зближення транспортного засобу та пішохода, водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_7 з моменту об`єктивно можливого виявлення пішохода при швидкості руху, яку вказують свідки, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_22 шляхом застосування екстреного гальмування. В даній дорожній ситуації при заданих параметрах зближення транспортного засобу та пішохода водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , з моменту об`єктивно можливого виявлення пішохода при русі транспортного засобу з дозволеною швидкістю, мав би технічну можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_22 , шляхом застосування екстреного гальмування;

3. В даній дорожній ситуації експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» н/з НОМЕР_3 , ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.9 (б) ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події;

4. Для оцінки дій пішохода ОСОБА_22 в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знань в галузі судової автотехніки не потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового розслідування (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 4 чинних ПДР України;

5. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» н/з НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимогам пункту 12.9.(б) ПДР України (т. 1 а.с. 240-241);

протокол проведення слідчого експерименту від 13.06.2020 та додатки до нього, відповідно до якого слідчий експеримент проводився за участю свідка ОСОБА_32 у присутності двох понятих, статиста ОСОБА_33 на місці дорожньо-транспортної пригоди за адресою: вул. Митрополита А. Шептицького, 24, м. Київ (т. 2 а.с. 129-139);

протокол проведення слідчого експерименту від 13.06.2020 та додатки до нього, відповідно до якого слідчий експеримент проводився за участю свідка ОСОБА_34 у присутності двох понятих, статиста ОСОБА_33 на місці дорожньо-транспортної пригоди за адресою: вул. Митрополита А. Шептицького, 24, м. Київ (т. 2 а.с. 140-151).

Оцінка суду

Безпосередньо дослідивши в судовому засіданні всі докази, суд прийшов до висновку, що дійсно 13 травня 2020 року приблизно о 22 год 07 хв ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat» н/з НОМЕР_1 , рухався в межах третьої (крайньої лівої) смуги проїзної частини вул. Митрополита А. Шептицького в м. Києві зі сторони вул. В. Нестайка в напрямку вул. А. Аболмасова, зі швидкістю 90-100 км/год. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, допустив порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.1, 12.9 підпункт «б», 18.1 та дорожніх знаків 1.11 та 3.29 Правил дорожнього руху України. В результаті порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху ОСОБА_7 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не застосував безпечні прийоми керування, не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході, не зменшив швидкість керованого ним автомобіля і не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом. Внаслідок чого навпроти будинку № 24 по вул. Митрополита А. Шептицького в м. Києві скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_22 , який від отриманих тілесних ушкоджень в результаті ДТП помер.

Таким чином суд, оцінивши надані докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання щодо наявності обтяжуючої обставини - стану алкогольного сп`яніння, в якому перебував ОСОБА_7 , керуючи 13 травня 2020 року транспортним засобом марки «Volkswagen Passat»в межах третьої смуги проїзної частини вул. Митрополита А. Шептицького в м. Києві зі сторони вул. В. Нестайка в напрямку вул. А. Аболмасова, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Захисником ОСОБА_19 заявлено клопотання про визнання недопустимим та виключення із числа доказів тестування ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння пристроєм «Драгер», з результатом тесту 0.33 % о 23 год 35 хв 13.05.2020 року та виключення як обтяжуючої обставини вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, розділ 1 п. 6 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків та розділу 2 п. 8, у разі скоєння ДТП, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у заклад: охорони здоров`я.

ОСОБА_7 для перевірки на стан алкогольного сп`яніння, був доставлений до спеціалізованого медичного закладу по вул. П. Запорожця, 10 в м. Києва, де за допомогою алкотестера «Драгер 6820», в присутності працівників поліції в 01 год 01 хв14.05.2020 року, у нього було встановлено 0,14 % , при допустимості 0,20 %, тобто в межах норми.

Крім цього, відповідно до Акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.05.2020 року, лабораторним дослідженням встановлено, що ОСОБА_7 на час дорожньо-транспортної пригоди перебував у тверезому стані. Час проведення лабораторних тестів - 01 год 01 хв14.05.2020 року.

Також, відповідно висновку експерта за №042-1029-2020 від 10.08.2020 року, ОСОБА_7 13.05.2020 року, приблизно в 22 год 11 хв у стані алкогольного, наркотичного чи психотропного сп`яніння не перебував.

Судом заслухано обвинуваченого ОСОБА_7 , який показав, що загалом проходив 3 дослідження: перше дослідження - на місці події проходив огляд за допомогою приладу «Драгер»; інші - у медичному закладі: здавав аналіз сечі, і знову проходив огляд за допомогою приладу «Драгер».

Встановлено, що 13.05.2020 о 23 год 35 хв працівниками поліції здійснено огляд ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального приладу «Drager Alcotest 6820»ARHK-0540, тест № 2563, результат якого становить 0,33 ‰. (т.1 а.с. 247)

У подальшому ОСОБА_7 оглянуто лікарем-наркологом у КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія».

Судом досліджено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003334 від 19.05.2020, складеного 14 травня 2020 року о 00 год 50 хв, вбачається, що у ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено (т. 1 а.с. 248).

Згідно акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.05.2020, вбачається, що лікар-нарколог, який проводив огляд, за його результатами дійшов висновку, що ОСОБА_7 був тверезим (т.1а.с. 248 а)

З результатів лабораторного дослідження у КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 1492 від 14.05.2020, вбачається, що у сечі ОСОБА_7 виявлено 0,18 % етанолу; та результатів лабораторного дослідження № 1378 від 14.05.2020, вбачається, що у сечі ОСОБА_7 не виявлено наркотичних засобів та лікарських речовин (т. 1 а.с. 248 б)

Відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження квитанції приладу «Drager Alcotest 6820» ARKL-2584 від 14 травня 2020 року, тест № 1599, вбачається, що ОСОБА_7 повторно проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», результат якого показав 0,14 ‰ (т. 1 а.с. 249)

Як вбачається з висновку експертного дослідження № 051-1273-2020 від 19.06.2020, в результаті судово-токсикологічного дослідження в сечі від ОСОБА_7 знайдено етиловий спирт в концентрації - 0,23 проміле, а також в слідових кількостях кофеїн. В сечі не знайдено: метиловий спир т, а також пропіловий, бутиловий, аміловийспирти та їх ізомери; похідні барбітурової кислоти, фенотіазину, 1,4-бенздіазепіну,піразолону, амфетаміну, морфін, кодеїн та інші алкалоїди опію, промедол, ефедринефедрон, трамадол, димедрол, клозапін, канабіноїди (в тому числі марихуана) (т. 3 а.с. 60-62).

Згідно висновку експерта № 042-1029-2020 від 10.08.2020, за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_7 встановлено, що алкогольне сп`яніння - це суто медичне поняття, яке характеризує стан тимчасового порушення функцій організму під впливом прийнятого алкоголю. Для констатації алкогольного сп`яніння необхідно встановити наявність алкоголю в крові людини у сукупності та повністю симптомів порушення вищої нервової діяльності, психічних функцій та поведінки. Судово-медичне (експертне) твердження про те, що людина перебуває в стані сп`яніння, в т.ч. алкогольного, можливо лише при наявності даних лабораторних досліджень крові людини з визначенням концентрації виявленої речовини та концентрації спиртів (в т.ч. етилового) в крові людини використовується метод газорідинної хроматографії. Згідно з діючими «Методичними рекомендаціями» Міністерства охорони здоров`я України від 2004 року факт алкогольного сп`яніння встановлюється при концентрації етилового спирту (алкоголю) в крові від 0,4 % та більше. При судово-токсикологічному дослідженні в межах цієї експертизи у сечі від ОСОБА_7 : знайдено етиловий спирт в концентрації - 0,23 проміле; не знайдено: метиловий спирт, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери; похідні барбітурової кислоти, фенотіазину, 1,4-бенздіазепіну, піразолону, амфетаміну, морфін, кодеїн та інші алкалоїди опію, промедол, ефедрин, ефедрон, трамадол, димедрол, клозапін, канабіноїди (в тому числі марихуана).Вищенаведене дозволяє стверджувати, що ОСОБА_7 13 травня 2020 року, приблизно 22 год 11 хв у стані алкогольного, наркотичного чи психотропного сп`яніння не перебував(т. 1 а.с. 241 а-243 б).

Враховуючи вищезазначене, судом не вбачається підстав для визнання недопустимим доказом квитанції приладу «Drager Alcotest 6820» № 2563, результат якого становить 0,33 ‰, оскільки порушень, які б могли слугувати підставою для визнання вищезазначеної квитанції недопустимим доказом, під час судового розгляду встановлено не було.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.

Суд враховує, що згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, розділ 1 п. 6 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків та розділу 2 п. 8, у разі скоєння ДТП, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у заклад: охорони здоров`я.

Тому судом береться до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.05.2020, акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.05.2020, результати лабораторного дослідження у КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 1492 від 14.05.2020, висновок експертного дослідження № 051-1273-2020 від 19.06.2020 та висновок експерта № 042-1029-2020 від 10.08.2020 згідно яких ОСОБА_7 під час вчинення ДТП у стані алкогольного, наркотичного чи психотропного сп`яніння не перебував.

Таким чином, під час судового розгляду, приймаючи до уваги вищевикладене, належних, допустимих та достовірних доказів, підтверджуючих факт перебування ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, не надано.

Крім того, під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть бути покладатися на один і той же самий орган. Звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги викладене, під час судового розгляду не встановлено обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_7 , а тому посилання на вказані обставини в обвинувальному акті виключені з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, яке виразилось у визнанні ОСОБА_7 своєї провини, готовності нести кримінальну відповідальність, активне сприяння розкриттю злочину під час досудового розслідування та повне відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_16 .

Представник потерпілого зауважила, що стороною захисту детально та прискіпливо досліджено усі обставини справи, що свідчить не стільки про спокуту та щиросердне каяття обвинуваченим, скільки про пошуки захистом шпарин та слабких місць слідства, за які можна зачепитися, щоби якщо не уникнути відповідальності, то хоч її максимально зменшити.

Однак суд не може ставити у провину обвинуваченому, який не обізнаний з усіма тонкощами юриспруденції та процесом доказування під час судового розгляду, стратегію одного із захисників, який після повного визнання ОСОБА_7 вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, зазначив, що його правова позиція відрізняється від позиції підзахисного і він наполягає на повному дослідженні усіх доказів.

При цьому варто зауважити, що обвинувачений ОСОБА_7 починаючи з досудового розслідування і до закінчення розгляду кримінального провадження по суті послідовно дотримувався позиції, що він у повному обсязі визнає свою провину.

Суд також враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має вищу освіту, працює ФОП « ОСОБА_8 », має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, потерпілого, особи винуватого, наявну позитивну характеристику обвинуваченогота вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Водночас зважаючи на вік обвинуваченого, те, що він офіційно працевлаштований, має позитивні характеристики від благодійного фонду «Фундація СЕО Клаб», Київського національного економічного університету, Київського ліцею імені Івана Богуна та візнаки у навчанні та науковій роботі, займався активною волонтерською діяльністю, що підтверджується наданими грамотами та сертифікатами, а також, врахувавши думку потерпілого, який просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_16 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину, суд встановив таке.

Згідно цивільного позову, потерпілий ОСОБА_16 просить стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 850 000 грн; витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 5 000 грн; витрати, понесені потерпілим ОСОБА_16 на правову допомогу у розмірі 18 000 грн, а з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» стягнути моральну шкоду у розмірі 56 676 грн; витрати на поховання та встановлення надгробного пам`ятника у розмірі 13 500 грн.

Заявлені позовні вимоги потерпілий обґрунтовує тим, що розмір заподіяної ОСОБА_16 як потерпілій особі та позивачу моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б частково компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести, витрати, пов?язані з відновленням психічного стану, відпочинком від усього, що вже сталося і що ще належить перенести та пережити. Втрату сина неможливо компенсувати, розрадити чи чимось замінити Загибель дорослого, повного сил та енергії юнака внаслідок нерозсудливих дій відповідача ОСОБА_35 призвела до принципової зміни життя позивача, розділила його на життя до ДТП та після. Наслідки ДТП призвели до принципової зміни нормального життя позивача, порушивши сон та звичний розпорядок роботи та побуту. Після ДТП, внаслідок якого загинув його син, позивач змушений уникати транспортних засобів, бо вони асоціюються із смертю рідної дитини. Після події транспортні засоби сприймаються позивачем як небезпека для життя і здоров?я. Такі переживання справляють на ОСОБА_16 тяжкий емоційний вплив та завдають душевних страждань.

ТДВ СК «Кредо» у відзиві на позовну заяву від 07.12.2020 просило відмовити у задоволенні цивільного позову в частині стягнення з ТДВ СК «Кредо» страхового відшкодування в сумі 70 176 грн (13 500 грн витрати на поховання; 56 676 грн моральної шкоди) вказуючи на порушення ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право отримання страхового відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, подає страховику заяву про страхове відшкодування. До вказаної заяви, повинні додаватись ряд документів, зокрема: паспорт громадянина України, довідку про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку; свідоцтво про смерть потерпілого, документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, відомості про банківські реквізити заявника, які ТДВ СК «Кредо» не отримувало. Щодо заявленої суми 56 676 грн зазначає, що загальний розмір моральної шкоди підлягає виплаті рівними частинами, яка ділиться порівну між особами, які мають право на її отримання, а позивачем (потерпілим) не доведено факту відсутності інших осіб, які мали б право на таке відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

У ч. 5 ст. 128 КПК України зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, положення частини 1 статті 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до юридичної особи, на яку покладено обов`язок відшкодування такої шкоди.

Для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15ц вказала, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

За полісом АР № 4208276 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахована ТДВ СК «Кредо» відповідальність страхувальника в частині забезпечення експлуатації транспортним засобом, котрим керував ОСОБА_7 , зі строком дії з 20 березня 2020 року до 19 березня 2021 року та з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000 грн 00 коп., за шкоду заподіяну майну -130 000 грн 00 коп., франшиза - 00 грн 00 коп.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України).

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України), право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України та ст. 1167 ЦК, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Більше того, згідно позиції Великої Палати Верховного Суду по справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), викладеної у постанові від 15 грудня 2020 року, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи викладене вище, щодо стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 850 000 грн, суд бере до уваги те, що обвинувачений у судовому засіданні визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 повністю, та повідомив, що ним було повністю відшкодовано заявлену суму шкоди, про що свідчить долучена до матеріалів справи завірена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_36 , запис у реєстрі № 350, копія заяви ОСОБА_16 про те, що він отримав 19 березня 2021 року від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 850 000 грн як повне відшкодування заподіяної шкоди, матеріального та морального характеру, спричиненої внаслідок ДТП, яка сталась 13 травня 2020 року на вул. Митрополита А. Шептицького у м. Києві, внаслідок якої загинув його син ОСОБА_22 (т. 2 а.с. 9) та завірена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_36 , запис у реєстрі № 723, копія заяви ОСОБА_16 про те, що він 25 листопада 2022 року отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 809 000 грн як повне відшкодування заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, яка сталась 13 травня 2020 року на вул. Митрополита А. Шептицького у м. Києві, внаслідок якої загинув його син ОСОБА_22 (т. 3 а.с. 59)

Відтак, суд вважає, що клопотання в цій частині не підлягає задоволенню, враховуючи наведені вище нотаріально завірені копії заяв про відшкодування ОСОБА_22 обвинуваченим ОСОБА_7 грошових коштів, які загалом складають суму у розмірі 1 659 000 грн.

Також, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 5 000 грн виходячи з такого.

У цивільному позові про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину та поданій 11.11.2020 заяві про збільшення позовних вимог вказаного цивільного позову, зазначає про те, що з метою встановлення розміру моральної шкоди лабораторією оперативної психодіагностики та експертизи моральної шкоди було проведено відповідне експертне дослідження, та посилається на висновок соціально-психологічного дослідження № 03-11-20 від 09.11.2020 року, за проведення якого позивачем було сплачено 5 000 грн. Однак, ані до поданого цивільного позову та заяви про збільшення позовних вимог, ані клопотання про долучення названого вище висновку соціально-психологічного дослідження № 03-11-20 від 09.11.2020 року до матеріалів кримінальної справи долучено не було та не досліджувалось судом.

Відтак, суд вважає позовну вимогу щодо стягнення витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 5 000 грн не обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, витрати на правову допомогу є процесуальними витратами.

Згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року у справі № 23-рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Так, у цивільному позові потерпілий зазначає, що метою захисту своїх прав він звернувся за правовою допомогою, до адвокатів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з якими укладено договори про надання правової допомоги, та зазначає, що загалом за період з травня по 01 листопада 2020 року в інтересах потерпілого ОСОБА_16 було виконано робіт на загальну суму 10 000 грн. (десять тисяч гривень), які є фактичними витратами на правову допомогу. Ці витрати включають в себе: надання юридичних консультацій, аналіз документів, застосування законодавства та судової практики за подібних обставин, підготовку та складання низки документів, ознайомлення з матеріалами справи, участь у слідчих діях у кримінальному провадженні. Прогнозований обсяг правової допомоги - 18 000 грн. (вісімнадцять тисяч гривень). Сторона позивача залишає за собою надання доказів щодо наданої правової допомоги та уточнення їх розміру відповідно до обсягу робіт при наданні правової допомоги під час судового розгляду. Зазначена сума є неостаточною та підлягає корегуванню з урахуванням обсягу правової допомоги станом на дату постановлення остаточного судового рішення у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Однак, в матеріалах кримінальної справи містяться лише ордер серії АА № 0003576 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_16 адвокатом ОСОБА_18 від 26.10.2020 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 5953 на ім`я ОСОБА_18 ; копії ордеру серії КВ № 402366 на надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_17 ; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого ОСОБА_17 , посвідчення адвоката ОСОБА_17 .

Як вбачається з цивільного позову, сторона позивача залишила за собою надання доказів щодо наданої правової допомоги та уточнення їх розміру відповідно до обсягу робіт при наданні правової допомоги під час судового розгляду, однак цього не було виконано.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витратимають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відтак, суд вважає позовну вимогу щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 18 000 грн не обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно з п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Станом на 01.01.2019 року розмір мінімальної заробітної плати становив 4 173 грн, тобто загальний розмір моральної шкоди, яка підлягає виплаті у зв`язку зі смертю ОСОБА_22 становить: 4 173 грн х 12 = 56 676 грн.

Згідно п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Суд погоджується з позицією, викладеною ТДВ СК «Кредо» у відзиві на позовну заяву щодо недоведеності факту відсутності інших осіб - дружини, матері та дітей (усиновлених), які окрім позивача (потерпілого) мають право на страхове відшкодування моральної шкоди, а відтак вказана позовна вимога є необґрунтованою.

Згідно п. 27.4 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

На підтвердження витрат, пов`язаних з організацією та проведенням поховання потерпілого не надано жодних документів, а відтак вимога про відшкодування витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника у розмірі 13 500 грн є необґрунтованою.

Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення поданого цивільного позову.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen Passat» н/з НОМЕР_1 , який передано ОСОБА_37 під зберігальну розписку - повернути належному володільцю; автомобіль марки «NISSAN NV 400», н/з НОМЕР_2 , який передано власнику під зберігальну розписку - залишити у його володінні; змив дистильованою водою на стерильний зонд з коробки передач, змив дистильованою водою на стерильний зонд з внутрішньої ручки водійських дверей, змив дистильованою водою на стерильний зонд з внутрішньої сторони вітрового скла, змив дистильованою водою на стерильний зонд з керма, контрольний зразок стерильного зонда змоченого дистильованою водою, що упаковані в паперові конверти, які зберігаються в камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 004951) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме: за проведення судової автотехнічної експертизи № 12-1/1313 від 16 червня 2020 року у розмірі 1 634 грн 50 коп., за проведення судової автотехнічної експертизи № 12-1/1953 від 06 серпня 2020 року у розмірі 1 961 грн 40 коп., за проведення судово-медичної експертизи № 042-1029-2020 від 10 серпня 2020 року у розмірі 6 497 грн 30 коп., а загалом у розмірі 10 093 грн 20 коп.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_16 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину - відмовити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 травня 2020 року (справа № 761/13961/20, провадження 1-кс/761/8811/2020) на майно, а саме автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 24.01.2020, що належить на праві власності, який зареєстрований ТОВ «Гетманглобал» - скасувати.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається потерпілому, представнику потерпілого, захиснику, обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1