УХВАЛА

13 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 595/469/19

провадження № 51-3916ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 27 травня 2020 року, вирок Бучацького районного суду від 28 грудня 2021 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_5 , направлену на виконання ухвали Верховного Суду від 15 грудня 2022 року,

встановив:

Ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 грудня 2022 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 та її підзахисного ОСОБА_5 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 27 травня 2020 року, вирок Бучацького районного суду від 28 грудня 2021 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року залишено без руху, внаслідок невідповідності цієї скарги вимогам статей 427, 436, 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). А саме:

- скаржники, заперечуючи законність судових рішень, конкретно не вказали, у чому полягають допущені, на їх думку, порушення, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваних судових рішень, тобто не навели правове обґрунтування заявлених вимог;

- касатори зазначали про неповноту судового розгляду, а також ставили питання про достовірність, встановлених судами фактичних обставин кримінального провадження;

- всупереч положенням ст. 436 КПК у касаційній скарзі ставилася вимога лише про скасування ухвали Тернопільського апеляційного суду від 27 травня 2020 року, вироку Бучацького районного суду від 28 грудня 2021 року та ухвали Тернопільського апеляційного суд від 12 вересня 2022 року без конкретизації вимог до суду касаційної інстанції;

- у поданій касаційній скарзі зазначено, що до неї, зокрема, додано копію договору про надання правової допомоги, однак під час розкриття конверта, надісланого до Суду, вищевказаного документа виявлено не було, про що працівниками відділу канцелярії управління забезпечення автоматизованого документообігу суду складено відповідний акт від 12 грудня 2022 року;

- в порушення приписів ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додано лише копію ухвали Тернопільського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року;

- у касаційній скарзі ставилося питання, зокрема, про скасування ухвали, яка згідно з приписами ч. 2 ст. 424 КПК не перешкоджає подальшому провадженню, а отже не підлягає оскарженню в касаційному порядку (ухвала Тернопільського апеляційного суду від 27 травня 2020 року, якою скасовано вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_5 та призначено новий розгляд в суді першої інстанції).

У зв`язку з вищевказаним Суд встановив строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - сім днів із дня отримання копії ухвали. Також було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК копію зазначеної ухвали було направлено, зокрема на адресу захисника ОСОБА_4 , вказану у касаційній скарзі, однак 24 січня 2023 року вона повернулася на адресу Верховного Суду через те, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Окрім цього, 20 січня 2023 року захиснику ОСОБА_4 повторно направлено копію ухвали Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 грудня 2023 року на електрону адресу (), вказану самим захисником у клопотанні про надіслання їй копії вищевказаної ухвали на електронну адресу, яке надійшло до Суду

17 січня 2023 року.

З наявних у суді касаційної інстанції матеріалів, вбачається, що захисник ОСОБА_4 отримала копію ухвали Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 грудня 2022 року на зазначену нею електронну адресу об 11 годині 28 хвилин 20 січня 2023 року, а не 21 січня 2023 року як вказано нею у заяві про поновлення строку на усунення недоліків.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 115 КПК останнім днем подачі касаційної скарги на усунення недоліків було 27 січня 2023 року.

Відповідно до вимог ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Однак на усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 15 грудня 2022 року захисник подала касаційну скаргу лише 30 січня 2023 року, що підтверджується відміткою поштового штемпеля на конверті та інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» за штрихкодом відправлення 028, тобто після закінчення наданого строку (сім днів) для усунення недоліків. Водночас у касаційній скарзі захисник просить поновити їй строк, встановлений ухвалою Суду від 15 грудня 2022 року.

У заяві про поновлення строку на усунення недоліків касаційної скарги захисник посилається на регулярні відключення електроенергії в Тернопільській області, тому просить поновити їй строк для усунення недоліків.

Вказані доводи захисника не свідчать про поважність причин пропуску строку на усунення недоліків касаційної скарги, встановлених Судом.

Крім того, діючий КПК не передбачає можливості збільшення, продовження або поновлення строку на усунення недоліків касаційної скарги, яку було залишено без руху.

Така позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (див., наприклад, ухвали від 02 грудня 2019 року у справі

№ 589/2313/18, провадження № 51-841ск19, від 26 травня 2020 року у справі

№ 376/1040/16-к, провадження № 51-2032ск20, від 03 листопада 2020 року у справі

№ 127/675/18, провадження № 51-3723км19, від 02 березня 2021 року у справі

№ 643/3561/17, провадження № 51-526 ск20, від 05 лютого 2021 року у справі

№ 750/9114/19, провадження № 51-5355ск20).

Окрім цього, як убачається зі змісту касаційної скарги, направленої на усунення недоліків, захисником повторно не дотримано приписів ст. 427 КПК, недоліки повністю не усунуто. Зокрема, захисник, не погоджується з оцінкою окремих доказів, наданою судами першої та апеляційної інстанцій. Слід також звернути увагу, що захисник ставить під сумнів висновок експерта, дає власну оцінку доказам. Проте, зазначене не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, з огляду на положення ст. 433 КПК.

Також захисник у прохальній частині касаційної скарги зазначає про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку з недоведенням складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 265 Кримінального кодексу України (далі - КК), однак з мотивувальної частини касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 365 КК. Крім того, скаржник не наводить правових підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ст. 284 КПК.

Всупереч ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги захисником знову не надано копії оскаржуваних судових рішень. При цьому, доводи захисника щодо неможливості отримання в судах копій оскаржуваних судових рішень не підтверджені жодними доказами.

Крім того, захисник повторно оскаржує ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 27 травня 2020 року, якою скасовано вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_5 та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Наводить детальні обґрунтування щодо незаконності цього рішення та вчергове просить його скасувати, що суперечить приписам КПК.

Недотримання захисником ОСОБА_4 вимог ст. 427 КПК також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження. У разі закінчення строку касаційного оскарження скаржник має право звернутися до Суду з клопотанням про його поновлення, вказавши поважні причини його пропуску.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 27 травня 2020 року, вирок Бучацького районного суду від 28 грудня 2021 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_5 , направлену на виконання ухвали Верховного Суду від 15 грудня 2022 року, разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3