ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001038 від 07 серпня 2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ленінград Російської Федерації, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.04.2010 Автозаводським районним судом м.Кременчуга Полтавської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Звільнився 26.05.2011 року умовно достроково на невідбутий термін 1 рік 18 днів;
- 25.10.2011 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 31.01.2012 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;
- 03.11.2015 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 03.04.2017 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 21.07.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 24.05.2018 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Вироком Полтавського апеляційного суду від 26.12.2019 даний вирок суду скасовано та призначено покарання за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;
-31.01.2020 Крюківським районним судом м.Кременчуга Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 358, ч.ч. 1, 2 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
- 16.03.2020 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.4 ст.358, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. 22.09.2020 Полтавським апеляційним судом Полтавської області вирок суду змінено в частині вирішення цивільних позовів, в іншій частині вирок суду залишено без змін. Звільнився 06.10.2020 року по відбуттю строку покарання;
-01.02.2022 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року, призначено обвинуваченому остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа посвідчення водія, оформлення та видача якого, згідно зі ст. 5-1 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, здійснюється територіальними центрами МВС та яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» є документом, що підтверджує право на керування транспортними засобами відповідної категорії, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, придбав завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою використання завідомо підробленого документа.
06.08.2021 о 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2104» державний номерний знак « НОМЕР_2 », рухався по проїзній частині площі Героїв Майдану у м. Дніпро, де напроти будинку 1, будучи зупиненим працівниками Управління патрульної поліції у м. Дніпро, діючи умисно, з метою використання підробленого офіційного документу, достовірно знаючи та розуміючи, що наявне у нього при собі посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_7 є підробленим, а саме бланк посвідчення, не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України, надав працівникам поліції у якості документа, що посвідчує його особу та підтверджує право керування вказаним транспортним засобом, тим самим використав підроблений офіційний документ.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок в частині покарання.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_7 посилається на те, що вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року, до якого застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України, не набрав законної сили та на нього ним подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій учасниками провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема положень ч. 4 ст. 70 КК України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 раніше судимий вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
В межах кримінального провадження, яке переглядається судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, 06 серпня 2021 року, тобто до ухвалення 01 лютого 2022 року вироку Комсомольським міським судом Полтавської області.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом правильно застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України.
Що стосується доводів обвинуваченого про те, що зазначене судове рішення не набрало законної сили, а тому суд безпідставно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, то вони не заслуговують на увагу з огляду на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17), згідно з якими при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.
Більш того, вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року набрав чинності 30 вересня 2022 року.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого та не знаходить підстав для зміни вироку з наведених в апеляційній скарзі мотивів.
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне застосувати правильно положення ч. 5 ст. 72 КК України.
Колегією суддів встановлено, що вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року обвинуваченому зараховано до покарання строк попереднього ув`язнення за період з 06 серпня 2021 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Водночас, оскаржуваним вироком обвинуваченому зараховано до покарання строк попереднього ув`язнення з 06 серпня 2021 року до 07 лютого 2022 року, тобто до дня його ухвалення, та при цьому не визначено правила зарахування такого строку.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і вона викладена в новій редакції, яка передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Враховуючи наведені вимоги, з огляду на те, що вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року набрав законної сили 30 вересня 2022 року на підставі ухвали Полтавського апеляційного суду, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому до покарання строк тримання під вартою з 06 серпня 2021 року до 30 вересня 2022 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, що відповідатиме положенням ч. 5 ст. 72 КК України редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року.
Отже колегія суддів вважає за необхідне вирок суду змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченого, внаслідок чого поліпшити його становище, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 404 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 до покарання строк попереднього ув`язнення за період з 06 серпня 2021 року до 30 вересня 2022 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4