Справа №195/367/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2023 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого: ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.12.2015 року за №0004575 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, одруженого, непрацюючого, має на утриманні малолітню дитину та матір-інваліда, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.02.2009 року Нікопольським міськрайонним судом ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 27.04.2010 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк 3 місяці за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 27.02.2009 р.;

- 24.06.2010 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, покарання поглинено покаранням за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 27.04.2010 р. Звільнений з Синельниківської ВК 28.02.2013 року умовно-достроково (невідбутий термін 3 місяці 29 днів);

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_6 30.12.2015 приблизно о 01 год. 00 хв., знаходилися поблизу дитячого садку по АДРЕСА_2 , де побачили потерпілу ОСОБА_7 та в них за попередньою змовою групою осіб виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна потерпілої.

Діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_4 підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_7 та рукою схопив її за шию, застосувавши тим самим насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, подавивши тим самим супротив останньої.

Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи відкрито, умисно, повторно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи, супротив волі потерпілої, шляхом застосування фізичної сили власних рук заволодів зняв з шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 8,76 грам, вартістю 924 грн., після чого, остаточно подавивши волю потерпілої до супротиву, обвинувачений ОСОБА_4 , протиправно наказав ОСОБА_7 самостійно зняти золоті сережки, та на виконання його незаконної вимоги передати йому.

Виконуючи вказані незаконні вимоги, потерпіла ОСОБА_7 , до якої застосовано насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, самостійно зняла сережки та передала їх ОСОБА_4 , який тим самим відкрито, умисно, повторно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи, заволодів вказаними золотими сережками, 585 проби, вагою 2,1 грам, вартістю 1467,9 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 протиправно наказав потерпілій ОСОБА_7 віддати належний їй мобільний телефон, супроводжуючи свою незаконну вимогу застосуванням фізичної сили спрямованої на виривання з рук потерпілої її сумки.

Виконуючи вказані незаконні вимоги, ОСОБА_7 , воля якої була подавлена вказаними злочинними діями, побоюючись за своє життя та здоров`я, передала ОСОБА_4 власний мобільний телефон «Nomi і504» вартістю 2688,90 грн., тим самим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відкрито, умисно, повторно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи, заволоділи вищевказаним мобільним телефоном, чим заподіяли майнову шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 5080,90 грн., після чого з місця вчинення злочину втекли, викраденими речами розпорядилися на власний розсуд.

Відповідно до ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2018 року матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186, ч..2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України з кримінального провадження №0004575 виділено в окреме провадження.

Судове провадження у відношенні ОСОБА_4 обвинуваченого за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 309, ч.2 ст.307 КК України , зупинено, оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 на підставі вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року засуджено за ч.2 ст. 186 , ч.3 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України і призначено йому покарання: за ч.2 ст. 186 КК України - у виді 4 років 3 місяці позбавлення років; за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України - у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років 3 місяці позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди вчиненої внаслідок злочину, задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 1195 грн. (тисячу сто дев`яносто п`ять ) грн.50 копійок та 1 000 ( одну тисячу) гривень моральної шкоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення в повному обсязі, та підтвердив вищезазначені факти.

Потерпіла ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) ОСОБА_9 /зміна прізвища на підставі свідоцтва про шлюб від 27.02.2019 р./, в судовому засіданні пояснила, що повертаючись додому 30.12.2015 року, вона проходила повз дитячого садка по АДРЕСА_2 , до неї ззаду підійшов невідомий їй чоловік та схопив за шию, а другий чоловік перевіряв кишені її дублянки та викрали золотий ланцюжок, сережки, мобільний телефон. Після вчинення даного злочину, вони пішли в сторону парку, тілесних ушкоджень не завдали.

Крім того, потерпіла зазначила, що працівниками поліції їй було повернуто мобільний телефон. Золоті вироби не повернуто. Позов, який заявлено нею на досудовому розслідуванні у розмірі 12 391 грн., із них матеріальної шкоди 2 392 грн., 10 000 моральної шкоди, підтримує в повному обсязі.

Крім визнання вини обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України, його вина підтверджується також доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні , а саме: довідкою, яка видана мережею магазинів «Мобіл Січ» про те що, вартість мобільного телефону марки «Nomi і504» на 30.12.2015 року становить 2700 гривень; протоколом огляду від 20.01.2016 року, об`єктом огляду є мобільний телефон «Nomi і504», який добровільно надав гр. ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.01.2016 року, під час якого ОСОБА_10 вказав на особу, обвинуваченого ОСОБА_4 , який продав йому мобільний телефон «Nomi і504»; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2016 року, під час якого ОСОБА_11 вказав на особу, обвинуваченого ОСОБА_4 , який в кінці грудня 2015 року продав йому золотий ланцюжок та золоті сережки; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , під час якого обвинувачений ОСОБА_4 зізнався у вчиненні даного злочину та добровільно показав місце та механізм скоєння злочину; характеризуючими матеріалами відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Аналізуючи зібрані по справі докази в частині їх допустимості суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю ними доведена.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 2 статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння,посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії.

Посилаючись на вищезазначені норми законодавства, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 р. (включно), і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 р., тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII». У такому разі «Закон Савченко» має переважаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, не допускається» (постанова ВП ВС від 29 серпня 2018 р. у справі №663/537/17).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання вини, щире каяття , активне сприяння у розкриті злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, знову вчинив корисливий злочин, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, матір-інваліда, шкода не відшкодована, потерпіла щодо міри покарання покладається на розсуд суду, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

В результаті відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_12 спричинено майнову шкоду на загальну суму 2 391 грн. , із цієї суми 1 195,50 грн. стягнуто з засудженого ОСОБА_6 на підставі вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року.

Потерпілою у справі заявлено цивільний позов про відшкодування 1 195,50 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні обвинувачений цивільний позов визнав повністю.

Суд, розглянувши даний позов, заслухавши учасників кримінального провадження, вважає, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачу спричинено матеріальну шкоду в розмірі 1 195,50 грн. яка і підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої.

Крім того суд вважає, що потерпілій також спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою обвинуваченого, порушенням життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступеню його вини, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода на користь потерпілої в розмірі 10 000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 26.06.2013 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 період знаходження під вартою з 26.06.2013 року по 07.08.2015 року та з 21.05.2018 року по 27.02.2019 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Цивільний позов ОСОБА_12 про відшкодування майнової та моральної шкоди вчиненої внаслідок злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_12 завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 1 195 грн. (тисячу сто дев`яносто п`ять) грн. 50 копійок та 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Nomi i504» імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_12 під розписку, на підставі вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 р. залишено останній.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1

10.01.2023