Справа № 758/926/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1828/2023 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 грудня 2022 року, якою обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 лютого 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження №0001921 від 25.10.2021 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 грудня 2022 року якою обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 лютого 2023 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу в сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мотивуючи свої вимоги захисник зазначає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є необгрунтованим, а ризики на які вказує прокурор не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Також, захисник зазначає, що у порушення вимог ст. 182 КПК України суд першої інстанції безпідставно не визначив ОСОБА_5 розмір застави, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відтак, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст.182 КК України обвинуваченому має бути визначено заставу в у сумі від двадцяти до восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши надані до апеляційного суду матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Так, під час розгляду суд встановив, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується, відповідно до ст. 12 КК України, у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

При цьому, суд визнав доведеним існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зважаючи на відсутність у нього офіційного місця роботи, неприбуття обвинуваченого в судові засідання, перебування у розшуку, те, що у справі не допитані свідки, що дає підстави вважати, що не виключена можливість впливу обвинуваченого на цих осіб, порушення покладених на обвинуваченого обов`язків під час перебування під заставою, та дійшов висновку про недоцільність та недостатність застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів враховує також практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції, всупереч доводам захисника, ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , обгрунтованість висунутого щодо нього обвинувачення, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, враховано дані про особу обвинуваченого в сукупності, а також перевірено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції обгрунтовано, з урахуванням вимог п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив ОСОБА_5 розмір застави.

Так, як встановлено оскаржуваною ухвалою, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.12.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, яка ним була сплачена, щодо нього фактично почав діяти запобіжний захід у вигляді застави, який обвинувачений порушив, з огляду на що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість не визначати ОСОБА_5 розмір застави, з чим погоджується апеляційний суд.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 грудня 2022 року, якою обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 лютого 2023 року включно- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: