У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4., за участю прокурора ОСОБА_5., підозрюваного ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6., поданого у кримінальному провадженні № 0002544 від 09 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002544 від 09 вересня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у якому зазначено, що 08 вересня 2022 року, приблизно о 16 годині 46 хвилин, ОСОБА_1 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який діє на території України відповідно до Указу Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що по вулиці О. Довженка у м. Києві, поблизу станції метро Шулявська, звернув свою увагу на шкіряну барсетку чорного кольору, яка знаходилась в салоні автомобіля марки «Богдан Отаман 092», державний номерний знак НОМЕР_1 , що обслуговує маршрут № 239, поблизу сидіння водія, та вважаючи, що в ній можуть перебувати цінні речі, у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливим мотивом, будучи достовірно впевненим у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації злочинного умислу, незаконно, шляхом натискання кнопки аварійного відкриття дверей, проник до автомобіля марки «Богдан Отаман 092», державний номерний знак НОМЕР_1 , що обслуговує маршрут № 239, звідки таємно, в умовах воєнного стану, викрав шкіряну барсетку, чорного кольору, вартістю 400 гривень, в якій знаходились ID-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , посвідчення водія, банківська картка банку «ПриватБанк», окуляри для зору з помаранчевою оправою, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять та грошові кошти в сумі 7000 гривень, які належать ОСОБА_2 .

В подальшому, ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_2 , майнової шкоди на суму 7 400 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, які у ньому наведених.

Підозрюваний ОСОБА_1 не заперечувавпро застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та додані матеріали, з`ясувавши думку осіб, що беруть участь у його розгляді, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Дослідивши надані матеріали слідчий суддя бере до уваги документи, що підтверджують ймовірну причетність ОСОБА_1 до інкримінованого йому кримінального правопорушення і такі є переконливими для слідчого судді.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

За змістом ст. 176 КПК України найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Вирішуючи подане клопотання слідчий суддя враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_1 є тяжким злочином. Також, слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_1 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання.

В той же час, ОСОБА_1 , як зазначено вище, інкримінуються, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який санкцією статті передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому, з урахуванням його характеризуючих обставин слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_1 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За змістом ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на викладене, враховуючи кожну обставину окремо та в сукупності, проводячи оцінку поданих доказів, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, суд доходить висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 грудня 2022 року, включно, обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1.не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 години до 06:00 години наступного дня;

2.прибувати до слідчого, прокурора у даному кримінальному провадженні, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

3. утриматися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним та адвокатом протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_3