Справа № 276/1742/22
Провадження по справі 1-кс/276/273/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2022 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області
ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000186 від 19.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, офіційно не працюючого, розлученого, на утриманні має двох дітей, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ :
Слідчий слідчого відділу відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором Коростишівської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 16.10.2022 близько 19 год. 30 хв. між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які перебували за місцем проживання ОСОБА_7 в житловому будинку по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбувся словесний конфлікт, в ході якого в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , в зазначений день, час та місці, ОСОБА_5 підійшов до останнього, який знаходився в положенні сидячи на дивані в веранді будинку, та кулаками рук наніс потерпілому не менше 4 ударів по обличчю та не менше 6 ударів в область грудної клітки і живота.
У результаті нанесених ударів у ОСОБА_7 утворилися тілесні ушкодження у вигляді перелому грудини та ребер з обох сторін, закритої травми грудної клітини та забою серця, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення, та які знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в умисних діях, які виразились у заподіянні ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Мотивуючи наявність ризику того, що ОСОБА_5 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду є те, що останній ніде офіційно не працює, розлучений, зловживає спиртними напоями, характеризується в сільській громаді з негативної сторони, міцних соціальних зв`язків не має, за вчинення вказаного кримінального правопорушення йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі Підозрюваний матиме реальну можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, оскільки вони є жителями с. Очеретянка. Крім того, згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_8 після того, як остання повідомила на 102 про зникнення ОСОБА_9 та можливу причетність до зникнення останнього ОСОБА_5 , то підозрюваний погрожував свідку фізичною розправою через те, щоб вона не свідчила відносно причетності ОСОБА_5 до вбивства ОСОБА_9 . Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення є те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, та відносно нього до суду направлено обвинувальний акт за ч. 1 ст. 185 КК України, підозрюваний офіційно ніде не працює, що дає підстави вважати, що єдиним джерелом доходів останнього є зайняття злочинною діяльністю.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити, з підстав зазначених у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що вину у пред`явленій підозрі визнає, про обставини скоєння злочину все розповів слідчому, не бажав настання таких наслідків для потерпілого, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як не збирається нікуди втікати.
Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав що цей запобіжний захід є надто суворим, підозрюваний має постійне місце проживання, у нього відсутній закордонний паспорт, а тому просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).
Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000186 від 19.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У ході розслідування 20.10.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Підозра підтверджується як безпосереднім визнанням вини ОСОБА_5 , так і сукупністю наданих суду доказів: повідомленням по лінії 102 від ОСОБА_8 про зникнення її сусіда ОСОБА_9 від 19.10.2022 та можливої причетності до зникнення останнього ОСОБА_5 ; протоколом ОМП від 19.10.2022 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.10.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.10.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 20.10.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.10.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.10.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 20.10.2022; лікарським свідоцтвом про смерть №2188 від 20.10.2022.
При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
У рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років та відсутністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, зокрема відсутності у підозрюваного постійного місця роботи і стабільного доходу, власної сім`ї. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення. Зазначена обставина сама по собі, а також з урахуванням характеризуючих особу підозрюваного даних, згідно яких останній зловживає спиртними напоями, характеризується з негативної сторони, на зауваження працівників старостинського округу не реагує, може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є вчинене підозрюваним посягання на життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , а відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.
Щодо ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Окрім того, слідчий суддя також приймає до уваги, що з урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, оскільки вони проживають в одному населеному пункті, добре знайомі один з одним, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні. При цьому про підвищений ризик впливу підозрюваного на свідків свідчить і той факт, що після того, як ОСОБА_8 повідомила на 102 про зникнення ОСОБА_9 та можливу причетність до зникнення останнього ОСОБА_5 , то підозрюваний погрожував свідку фізичною розправою через те, що вона буде свідчити відносно причетності ОСОБА_5 до вбивства ОСОБА_9 .
Також, суд відповідно до статті 178 КПК України, враховує ту обставину, що ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України, та вказане додатково свідчить про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, а також можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.
Слідчий суддя не погоджується з доводами захисту про те, що відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу, через те, що підозрюваний має постійне місце проживання та у нього відсутній закордонний паспорт, оскільки вказані обставини не спростовують наведені прокурором ризики та не стримали підозрюваного від вчення умисних насильницьких дій, спрямованих на посягання на життя і здоров`я людини, що характеризується підвищеної суспільною небезпекою, а також висловлення словесних погроз на адресу одного із свідків у кримінальному провадженні, та поряд із тяжкістю можливого покарання, свідчить про наявність підвищеного ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, а такожнезаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує також початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000186, розпочатого лише 19.10.2022, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 Кримінального кодексу України, що відноситься до тяжкого злочину, вчиненого проти життя і здоров`я особи.
Таким чином слідчий суддя вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Водночас, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що злочин вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування строком на 60 діб, взявши під варту ОСОБА_5 безпосередньо в залі суду.
Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000186 від 19.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах досудового розслідування строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання в залі судового засідання, а саме: до 15 годин 50 хвилин 20 грудня 2022 року без визначення розміру застави.
Взяти під варту ОСОБА_5 безпосередньо в залі суду.
Рахувати строк тримання під вартою з моменту затримання, тобто з 15:50 години 21 жовтня 2022 року.
Строк дії ухвали встановити до 20 грудня 2022 року включно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено о 16 год. 40 хв. 24.10.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1