Номер провадження: 11-сс/813/1592/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_4.,

суддів: ОСОБА_5., ОСОБА_6.

секретар судового засідання ОСОБА_7.,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 02 листопада 2022 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в кримінальному провадженні №0001220, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миколаївска Тарутинського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 02 листопада 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області.

Застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 29 грудня 2022 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 02 листопада 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту. У разі відмови у застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_1 , визначити мінімальний розмір застави з урахуванням майнового стану підозрюваного.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначив, що слідчим суддею залишено поза увагою те, що ОСОБА_1 від органів досудового розслідування не ухилявся і наміру такого не має; ОСОБА_1 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки; на час скоєння злочину ОСОБА_1 виповнилося 19 років; виріс в багатодітній родині; хоч офіційно не працевлаштований, однак працює будівельником у м.Одесі за наймом.

Крім того вказує, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник-адвокат ОСОБА_9. просив розглядати справу за його відсутності.

Підозрюваний ОСОБА_1 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Клопотання про відкладення розгляду справи чи забезпечення його участі в судовому засіданні на адресу суду не надходило.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, в судових дебатах прокурор залишився на своїй позиції, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З клопотання слідчого вбачається, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Апеляційний суд, проаналізувавши зазначені докази, що долучені до клопотання слідчого та належним чином досліджені при його розгляді судом першої інстанції, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєвпроти Молдови»§58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений (підозрюваний) може втекти ( «Храїда проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Що стосується ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то враховуючи, що ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, з огляду на те, що йому інкриміноване вчинення кримінального правопорушення з корисливих мотивів також наявний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Крім того, враховуючи, що інкримінований злочин вчинено із застосуванням насильства до потерпілого, існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого в кримінальному провадженні.

Зазначені обставини були досліджені слідчим суддею при встановленні доведеності прокурором ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду під час розгляду клопотання слідчого, та належним чином мотивовані в оскаржуваному судовому рішенні.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_1 у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваного, а доводи захисника з цього приводу в судовому засіданні ним жодним чином не доведені.

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що при прийнятті рішення про задоволення клопотання слідчого, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, були враховані дані щодо особи підозрюваного, у тому числі зазначені в апеляційній скарзі захисника.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний ОСОБА_1 від органів розслідування не ухилявся, має постійне місце проживання, соціальні зв`язки проте, з огляду на наведені обставини та ризики, вважає, що зазначені дані щодо особи підозрюваного істотно не зменшують існування вищезазначених ризиків та не спростовують зазначені висновки слідчого судді про можливість запобігання цим ризикам лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_1 .

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України.

Що стосується питання застосування відносно ОСОБА_1 альтернативного запобіжного заходу, то враховуючи, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_1 вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя обґрунтовано відповідно до повноважень визначених ч.4 ст.183 КПК України, не визначив підозрюваному розмір застави.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та обрав запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для зміни оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись статтями ч.2 ст.376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 02 листопада 2022 року, відносно ОСОБА_1 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_3 ОСОБА_5 ОСОБА_6