СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/394/23
ун. № 759/825/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001513 від 04.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 16.01.2023 року надійшло клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що Святошинською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001513 від 04.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_4 щодо заволодіння його майном шляхом зловживання його довірою з боку гр. ОСОБА_5 , що завдало ОСОБА_4 значну матеріальну шкоду.

Відповідно до фактів, викладених у заяві про злочин встановлено, що 21.03.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був укладений договір позики, відповідно до умов якого він того ж дня передав ОСОБА_5 в борг грошові кошти в сумі 67500,00 доларів США, що підтверджується також розпискою, написаною власноруч ОСОБА_5 а останній в свою чергу зобов`язався повернути отриману суму в строки і порядку, передбачені договором позики-1.

Крім того, ОСОБА_5 маючи на меті злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами ОСОБА_4 шляхом обману та зловживаючи довірою останнього, 18.06.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений ще один договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 того ж дня передав ОСОБА_5 позику в сумі 67500,00 доларів США готівкою, що підтверджується також розпискою, складеною та підписаною ОСОБА_5 , а останній в свою чергу знову зобов`язався повернути отриману суму в строки і порядку зазначені у договорі позики-2.

Також, 19.07.2018 року ОСОБА_5 маючи на меті злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами ОСОБА_4 шляхом обману та зловживаючи довірою останнього, уклав з ОСОБА_4 ще один договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 того ж дня передав ОСОБА_5 позику в сумі 40000,00 доларів США готівкою, що підтверджується також розпискою, складеною та підписаною ОСОБА_5 , а останній в свою чергу знову зобов`язався повернути отриману суму в строки і порядку заначені у договорі позики-3.

В подальшому ОСОБА_5 маючи на меті злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 шляхом обману та зловживаючи довірою останнього, 08.02.2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 того ж дня передав ОСОБА_5 позику в сумі 377000,00 грн. готівкою, що підтверджується також розпискою, складеною та підписаною ОСОБА_5 , а останній в свою чергу знову зобов`язався повернути отриману суму в строки і порядку зазначені у договорі позики-4.

Таким чином, загальна сума позики за договорами 1-4 складає 175000,00 доларів США та 377000,00 грн.

ОСОБА_5 свої зобов`язання за договорами позики в добровільному порядку не виконав, на неодноразові вимоги повернути борг ніяк не реагує, у зв`язку з чим ОСОБА_4 був вимушений звернутись до правоохоронних органів з метою захисту своїх порушених прав та притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , так як вважає, що в його діях міститься склад злочину.

В ході проведення оперативних заходів встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За місце свого проживання останній може зберігати, грошові кошти, здобуті злочинним шляхом, оригінали договорів позики, в який була внесена ОСОБА_5 завідомо неправдива інформація, електронну та комп`ютерну техніку, електронні носії інформації, мобільні термінали (телефони) які використовує ОСОБА_5 , у своїй діяльності, та на яких може міститися інформація щодо місцезнаходження грошових коштів якими заволодів останній, підроблених договорів позики, отримання, зберігання чи збут майна, одержаного злочинним шляхом.

Зазначив, що 13.01.2023 року в період часу 06 год. 03 хв. по 07 год. 53 хв. на підставі ухвали слідчого суддів Святошинського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було вилучено майно згідно протоколу обшуку від 13.01.2023 року.

Постановою від 13.01.2023 року майно згідно протоколу обшуку від 13.01.2023 року було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001513 від 04.06.2021 р.

Враховуючи наведене вище, прокурор просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 3, 5 ст. 132 КПК України).

Зазначаючи про необхідність накладення арешту на майно прокурор вказує, що арешт є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відсудження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що в силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

В спірному випадку прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , проте, прокурором не доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, не обґрунтовані ризики відчуження цього майна на наявність яких прокурор посилається у клопотанні.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правової підстави для арешту майна, оскільки прокурором не доведено, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить прокурор, може призвести до відчуження, втрати майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, у зв`язку з чим суд визнає клопотання не обґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001513 від 04.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1