СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/880/23
ун. № 759/2569/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Святошинської окуржної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002130 від 22.09.2021 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чорнобиль Київської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002130 від 22.09.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ст.126-1, ч.1 ст.125 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 08.02.2023, близько 12 год. 30 хв, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , піддав мордуванню свою малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 08.02.2023 ОСОБА_4 разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_4 знаходились за свої місцем проживання. Цього ж дня, близько 11 год. 00 хв., до місця проживання ОСОБА_4 , прийшла його дружина ОСОБА_8 та з якою у ОСОБА_4 , утворився словесний конфлікт, під час якого у останнього виник злочинний умисел, спрямований на мордування своєї малолітньої доньки.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на мордування, тобто умисне вчинення насильницьких дій, які мають характер мордування, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв до рук свою малолітню доньку ОСОБА_4 та, відкривши вікно балконного приміщення, почав тривалий час утримувати останню, висловлюючи при цьому погрози життю та здоров`ю малолітньої ОСОБА_4 . Вказані дії відбувались при низькій температурі повітря, що спричиняло фізичні страждання малолітньої ОСОБА_4 та були небезпечними для життя та здоров`я, з порушенням прав та основоположних свобод людини та громадян.

Усі дії вказані дії, супроводжувались явною неповагою до особи, із зневажливим ставленням її основоположних прав та свобод, закріплених у Конституцією та законами України.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 16.07.2021 по 08.02.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного та фізичного страждання, на ґрунті особистих неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство, відносно своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та батька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до їх психологічних страждань, та погіршило якість життя потерпілих.

Так, 16.07.2021, близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за вищевказаним місцем свого постійного проживання, вчинив конфлікт із батьком ОСОБА_10 , в ході якого висловлював в його адресу словесні образи та погрози, чим вчинив психологічне насильство, внаслідок чого завдав моральної шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Також, 14.09.2021, близько 12 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого мешкання, ОСОБА_4 вчинив конфлікт із батьком ОСОБА_10 та матір`ю ОСОБА_9 , в ході якого ображав останніх. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_4 діючи умисно, використовуючи ніж, спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді множинних різаних ран голови, спини, плеча та передпліччя, внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілого.

Крім цього 16.09.2021, близько 15 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого мешкання, ОСОБА_4 , в ході сварки із матір`ю ОСОБА_9 вдарив її по обличчю, чим вчинив фізичне насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої.

Крім цього 16.01.2023, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання, відчуваючи особисту неприязнь до свого батька ОСОБА_10 , діючи умисно, вчинив психологічне насильство відносно останнього, а саме: висловлювався в бік свого батька нецензурною лайкою та ображав його.

Разом із тим, 08.02.2023, близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив конфлікт із батьком ОСОБА_10 та матір`ю ОСОБА_9 , в ході якого ображав батьків та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав моральної шкоди психічному здоров`ю потерпілим.

Отже, ОСОБА_4 систематично вчиняє відносно своєї матері ОСОБА_9 та свого батька ОСОБА_10 , дії психологічного та фізичного насильства, що виражались у словесних образах з використанням нецензурних висловлювань у бік батьків, приниженні їхньої честі і гідності, побоях, в результаті чого, останній завдав систематичні психологічні та фізичні страждання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Сімейна ситуація обумовлена діями ОСОБА_4 , в тому числі і в період часу з 16.07.2021 року та по теперішній час, постала для потерпілих тривало психотравмуючою, викликала формування та фіксацію негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, погіршеним настроєм, страхом за здоров`я, що супроводжується погіршення їх соціального функціонування та зниженням якості життя потерпілих.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у обранні запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики того, що він може здійснити дії, передбачені п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальние правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави.

Захисник заперечила проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у задоволенні клопотання просила відмовити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний пояснив, що у нього тривалий час виникають конфлікти із батьками на побутовому підґрунті, оскільки останні намагаються позбавити його житлової площі, завдавати шкоди своїй малолітній дитині не мав наміру, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вбачається з матеріалів клопотання, 09.02.2023р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ст.126-1 КК України.

Обставини, викладені у повідомленні про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ст.126-1 КК України, обґрунтовано підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновком спеціаліста відносно малолітньої ОСОБА_4 , протоколом огляду місця події від 08.02.2023, протоколами огляду відеозаписів, протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 298-2 КПК України, протоколами допитів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваним вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 неодружений, не працевлаштований, раніше не судимий, водночас на розгляді Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0004287 від 13.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ( ун.№ 759/21186/20). Також слідчий суддя бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ст.126-1 КК України, та можливість призначення судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі на строк до п`яти років.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що існує ризик того, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність реального покарання за кримінальні правопорушення, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки обставини кримінальних правопорушень, у яких на даний момент підозрюється ОСОБА_4 , свідчать про те, що в останнього фактично не має міцних соціальних зв`язків, які б як важелі впливу могли утримати останнього від переховування, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень відносно своїх батьків та малолітньої дитини.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків слідчий суддя бере до уваги те, що потерпілими особами є батьки підозрюваного, які проживають за місцем проживання підозрюваного, а також те, що свідками здебільшого являються сусіди підозрюваного та проживають з останнім в одному будинку. Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом спонукання їх до відмови від раніше наданих показів або їх зміни.

Також є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя бере до уваги те, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

На теперішній час відсутні медичні застереження щодо неможливості перебування ОСОБА_4 в умовах ДУ «Київського слідчого ізолятору».

Відповідно до ч. 1 ст.183КПКУкраїни тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Пунктом 3 частини 2 статті183КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як встановлено слідчем суддею на розгляді Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0004287 від 13.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ( ун.№ 759/21186/20).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи сукупністю обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, не визначає розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 182, 183-184, 193, 194, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя ,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 08 лютого 2023 року по 08 квітня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 14.02.2023р.

Cлідчий суддя ОСОБА_1