Справа № 307/1290/22
Провадження № 1-кп/307/98/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 04.02.2022 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканки АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючої, одруженого, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2022 року близько 09 години, ОСОБА_5 , знаходячись в дворогосподарстві АДРЕСА_2 , в ході сварки з ОСОБА_4 , яка розпочалася між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс ОСОБА_4 удар дерев`яною дошкою в область правої половини обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна ділянки чола, що згідно висновку судово-медичної експертизи №29 від 17.02.2022 відноситься до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю та у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що точної дати він не пам`ятає, але пам`ятає, що це була зима 2022 року. Він знаходячись в дворогосподарстві по місцю проживання свого тестя ОСОБА_4 в с. Біла Церква, Тячівського району, Закарпатської області, в ході сварки з ОСОБА_4 , яка виникла через те, що останній відмовився віддавати йому дрова, наніс ОСОБА_4 один удар дерев`яною палицею в область обличчя. Додав, що з потерпілим вони не примирилися.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю.

Оскільки прокурор та обвинувачений, а також потерпілий не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про особу обвинуваченого.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним у обвинувальному акті, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься до категорії проступку, дані про особу обвинуваченого, який є молодим за віком, одружений, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, та раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а також те що потерпілий просив притягнути останнього до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

За положеннями ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, за наявністю альтернативної санкції ч. 1 ст. 125 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому саме такого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати відсутні

Речових доказів не має.

Керуючись ст. ст. 174, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1