КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/8879/21 Провадженн № 11-кп/824/3451/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000890 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердичів Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України (у редакції 2001 року), ч. 1 ст. 156, ч. 3, 4 ст. 152, ч. 3, 4 ст. 301 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року строктримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено на 60 днів, до 27 жовтня 2022 року включно.

Таке рішення суд мотивував з урахуванням того що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які за класифікацією ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, які мали місце протягом тривалого часу, а тому існує висока ймовірність того, що перебуваючи на свободі обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, а також з огляду на конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, він може вчинити інші кримінальні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
За доводами апеляційної скарги захисник зазначає, що не погоджується із ухвалою суду першої інстанції, вважає її незаконною у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), апелянт зазначає, що на національній владі лежить обов`язок встановити існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою. Національні судові органи повинні розглядати всі факти, які свідчать за і проти наявності суспільного інтересу, що виправдовує, з належним урахуванням принципу презумпції невинуватості, відступ від принципу поваги свободи особистості, і викладати їх в своїх рішеннях про відмову в задоволенні клопотань про звільнення осіб з під варти.
Також захисник вказує, що ЕСПЛ неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що не може продовження терміну утримання обвинуваченого під вартою бути застосовано із тієї причини, що у справі очікується призначення покарання у вигляді позбавлення свободи.
Апелянт вважає, що висновки суду про наявність ризиків носять неконкретний та абстрактний характер.
Щодо ризику незаконного впливу на потерпілих чи свідків, то захисник вказує на те, що жодних доказів на підтвердження даної обставини стороною обвинувачення надано не було.
Крім того, вважає, що якщо у сторони обвинувачення були хоча б найменші підозри щодо незаконного впливу на потерпілих і свідків, то під час досудового розслідування стороною обвинувачення мали б ініціюватися питання щодо забезпечення відносно потерпілих і свідків заходів безпеки, однак таких дій вчинено не було.
Таким чином, захисник зазначає, що відсутні будь-які конкретні докази щодо намірів або дій ОСОБА_7 , направлених на незаконний вплив на потерпілих і свідків.
Щодо доводів про те, що потерпілі були з малозабезпечених сімей і вони до теперішнього часу матеріально залежні від обвинуваченого, то апелянт вважає їх такими, що не відповідають дійсності, оскільки батьки потерпілих поінформовані про наявність даного кримінального провадження і мають забезпечити необхідний рівень матеріального забезпечення, виховання та контролю відносно своїх дітей.
Обґрунтування суду наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення тим, що ОСОБА_7 вчиняв кримінальні правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості протягом тривалого часу відносно неповнолітніх та малолітніх осіб, є недостатнім для підтвердження існування такого ризику.
Крім того, захисник зазначає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення відсутній і тому, що ОСОБА_7 не має попередніх судимостей, до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Поряд з цим, апелянт звертає увагу на те, що обвинувачений характеризується позитивно, є відомою людиною, має міцні соціальні зв`язки, відомі народні артисти та публічні діячі поручаються за належну поведінку ОСОБА_7 , він має постійне місце проживання, тривалий час проживає однією сім`єю із громадянкою ОСОБА_8 , не є особою, які відносяться до злочинних угруповань, що обрали злочинний шлях, як професію та сенс життя.
Захисник зазначає, що судом не наведено жодної мотивації чому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю та утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у справі, не забезпечить виконання ОСОБА_7 покладених обов`язків.

В суд апеляційної інстанції учасники провадження не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний розгляд відбувався без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які за класифікацією ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, які мали місце протягом тривалого часу, а тому існує висока ймовірність того, що перебуваючи на свободі обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, а також з огляду на конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, він може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника про те, що суд обґрунтував необхідність продовження ОСОБА_7 строків тримання під вартою лише тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, є безпідставними, оскільки поряд з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, судом також враховані і інші обставини, зокрема обґрунтованість підозри та характеризуючі дані обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що, як вважає захисник, свідчить про їх необґрунтованість, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні ризиків кримінальний процесуальний закон не вимагає беззаперечних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза будь-яким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.
Як вбачається із оскаржуваної ухвали суд обґрунтував існування наведених ризиків.
При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_7 нівельований відсутністю у нього судимостей, оскільки така обставина, з урахуванням інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, не може слугувати беззаперечним підтвердженням його належної процесуальної поведінки у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Твердження апелянта про те, що обвинувачений має постійне місце проживання, характеризується позитивно, є відомою людиною, має міцні соціальні зв`язки, відомі народні артисти та публічні діячі особи поручаються за його належну поведінку, не можуть слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Так, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.

За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року, якою строктримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено на 60 днів, до 27 жовтня 2022 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4