Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 березня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 , законного представника потерпілої ОСОБА_8 ? ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000316 від 24 червня 2018 року

відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк покарання ухвалено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

За вироком суду ОСОБА_6 22 червня 2018 року, приблизно о 20 год. 30 хв., перебуваючи в будинку за місцем свого проживання: по АДРЕСА_1 , під час суперечки, що виникла на грунті особистих неприязних відносин із дружиною ОСОБА_10 , умисно завдав останній не менше п`яти ударів кулаками рук в область голови, чим заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті потерпілої, яка настала о 09 год. 30 хв. 01 липня 2018 року внаслідок внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку.

В поданих апеляційних скаргах потерпіла ОСОБА_8 та її законний представник ОСОБА_9 покликаються на необґрунтованість і невмотивованість вироку суду першої інстанції, допущення судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Вказують, що суд, розглянувши кримінальне провадження у їх відсутність, не повідомляючи належним чином про час судових засідань, позбав їх можливості скористатися своїми законними правами - надати показання в судовому засіданні, чим допустив грубе порушення вимог КПК України.

Стверджують про відсутність в матеріалах кримінального провадження їх заяв судді ОСОБА_11 про розгляд справи без їх участі.

Потерпіла ОСОБА_8 , зазначає, що як учасник судового провадження, повідомляла суд про зміну свого місця проживання - з 01.09.2019 року по 30.06.23 року навчається на денній формі у Рокитнівському медичному коледжі та проживає в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 .

Вказують, що протягом 22-23 червня 2018 року вони перебували вдома, жодних тілесних ушкоджень з ранку 23 червня 2018 року та протягом дня у ОСОБА_12 не було, на стан здоров`я остання не скаржилась. Ввечері ОСОБА_12 відлучалась до магазину, пізніше до знайомої, йдучи з дому не перебувала в стані алкогольного сп`яніння. 23 червня 2018 року, приблизно о 23 год. ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , що прийшовши додому помітив ОСОБА_12 без свідомості, викликали швидку медичну допомогу, остання була госпіталізована, лікар повідомив, що ОСОБА_12 перебуває в сильній алкогольній комі.

Покликаються на недотримання судом вимог ст. 319 КПК України.

Просять вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 покликаються на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

На думку сторони захисту слідчі СВ Дубровицького ВП діяли поза межами наданих повноважень, що свідчить про недопустимість отриманих у результаті відповідних слідчих дій доказів та неможливість покладення їх в основу обвинувального вироку.

Вважають, що вирок ґрунтується на припущеннях та недопустимих доказах, зокрема, даних протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 , залишивши поза увагою, що дана слідча дія проводилась в господарстві обвинуваченого не на підставі його добровільної згоди та ухвали суду, а відібравши лише заяву у ОСОБА_14 , який не є володільцем господарства в АДРЕСА_1 , хоча при огляді місця події така заява відбиралася у обвинуваченого.

Вказують, що очевидців, які б підтвердили, що саме обвинувачений наніс потерпілій тяжкі тілесні ушкодження досудовим слідством не встановлено та суду для допиту свідків не представлено. Протокол огляду місця події не вказує на вину обвинуваченого. ОСОБА_6 в показах, наданих під час судового розгляду, зазначав, що 22.06.2018 року потерпіла у будинку була жива, без ознак життя остання була виявлена ввечері наступного дня.

Вважають показання свідка ОСОБА_13 недопустимим доказом, оскільки неможливо було забезпечити явку такої особи під час іншого судового розгляду, і що його показання не узгоджуються із показаннями під час слідчого експерименту.

Вказують на порушення судом законних прав потерпілої та її законного представника, розглянувши справу у їх відсутність.

Вважають, що судом не дотримано вимоги ст. 319 КПК України.

Просять вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді і вичерпаності можливостей їх отримати.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про повторний допит обвинуваченого, свідків, дослідження письмових доказів та матеріалів відео-звукозаписів судових засідань.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо повторного дослідження відповідних доказів в порядку ч.3 ст. 404 КПК України відмовлено за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу, законного представника потерпілої, які підтримали апеляційні скарги, і не заперечили проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і захисника, сторону захисту, які підтримали апеляційні скарги і не заперечили проти задоволення апеляційних скарг потерпілої і її законного представника в частині скасування вироку суду першої інстанції, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги і сторони обвинувачення, і сторони захисту не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у заподіянні останнім потерпілій ОСОБА_10 умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілої, ґрунтується на сукупності доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина підтверджується сукупністю доказів, яким надана належна правова оцінка судом першої інстанції.

Так, як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 , не заперечуючи факт нанесення дружині ОСОБА_10 в ході конфлікту 22 червня 2018 року ввечері (після 19 год.) ляпаса по обличчю, через що у останньої з`явилась кров на губі, заперечуючи факт настання смерті потерпілої від завданого їй ним удару по обличчю, припускаючи, що вона могла отримати тілесні ушкодження протягом 23 червня 2018 року за невстановлених обставин, зазначив, що він виявив потерпілу без свідомості за місцем їх проживання ввечері 23 червня 2018 року, у зв`язку з чим викликали швидку медичну допомогу.

Версія обвинуваченого щодо отримання потерпілою тілесних ушкоджень, що потягли смерть, 23 червня 2018 року при невизначених обставинах та заперечення нанесення останній тілесних ушкоджень, судом обґрунтовано оцінено критично, оскільки вона спростовується сукупністю належним чином досліджених та співвставлених між собою доказів у даному кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції свій висновок щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину мотивував показаннями свідка ОСОБА_13 , наданими під час слідчого експерименту, проведеного з його участю, в ході якого останній розказав, показав обставини заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій, зазначивши, що при встановлених судом обставинах, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_10 кулаком приблизно п`ять ударів по голові та тулубу, внаслідок чого у потерпілої на обличчі з`явилась кров, продемонструвавши на статистові механізм нанесення ударів. При цьому свідок ОСОБА_13 зазначив, що конфлікт був припинений тіткою ОСОБА_15 (тобто матір`ю обвинуваченого, законним представником потерпілої ОСОБА_8 )

Судом першої інстанції з наведенням відповідного мотивування враховано покази свідка ОСОБА_13 , як достовірні.

Надано відповідну оцінку судом і показанням свідка ОСОБА_16 - лікаря-анестезіолога щодо ствердження останнього про поступлення потерпілої в медичний заклад у стані мозкової коми без свідомості, до якої вона так і не приходила, померла через кілька днів у медичному закладі.

Судом не залишено без уваги показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 щодо підтвердження факту систематичних конфліктів між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 , частого побиття обвинуваченим потерпілої і наявності синців на тілі останньої.

В судовому засіданні апеляційної інстанції також встановлено про наявність частих конфліктів з бійками («нанесенням ляпасів» дружині обвинуваченим) між подружжям ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , зловживання спиртними напоями.

Зазначені показання свідків узгоджуються, зокрема, і з даними висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 367 (розпочата 02.07.2018 р., закінчена 03.09.2018 р.) щодо видів ушкоджень, їх чисельності, розмірів, характеру, локалізації, тяжкості, причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною останній внаслідок побиття травмою голови та настанням смерті, а також причиною смерті, яка настала внаслідок внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку.

Судом враховано і письмові докази: дані протоколу огляду місця події від 24.06.2018 року з ілюстрованою таблицею до протоколу - будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 ; дані протоколу огляду місця події від 01.07.2018 року ? трупа ОСОБА_10 ; дані протоколу слідчого експерименту від 04 вересня 2018 року проведеного за участі обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечив факту нанесення кількох ударів своїй дружині 22.06.2018 року, від яких у неї на обличчі з`явилась кров.

Доводи захисника щодо здійснення досудового розслідування не уповноваженими на те особами, та як наслідок, визнання відповідних отриманих доказів недопустимими, не заслуговують на увагу за безпідставністю, оскільки відповідні слідчі СВ Дубровицького ВП ГУНП в Рівненській області і після винесення постанови прокурора про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування ? СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області від 02.07.2018 року залишались в групі слідчих у даному кримінальному провадженні і у відповідності до законодавства проводили певні слідчі дії.

Не є обгрунтованими і доводи сторони захисту щодо порушень органом досудового розслідування вимог ч.5 ст. 240 КПК України та безпідставності врахування судом як доказу даних протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 через проведення вказаної слідчої дії в господарстві обвинуваченого не на підставі його добровільної заяви та ухвали суду, оскільки спростовуються наявними доказами у даному кримінальному провадженні щодо надання обвинуваченим добровільної згоди на огляд його житла і іншого володіння та встановленням в судовому засіданні апеляційної інстанції як єдиного домоволодіння, будинковолодінь за адресою АДРЕСА_2 .

За наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України, суд першої інстанції проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України, дав повну і належну оцінку дослідженим доказам в їх сукупності, обґрунтовано послався на них у вироку та дійшов вірного висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг ні сторони обвинувачення, ні сторони захисту щодо допущенням судом істотних порушень вимог КПК України щодо реалізації прав потерпілої та її законного представника у даному кримінальному провадженні при здійсненні правосуддя суддею ОСОБА_11 та вимог ч.2 ст. 319 КПК України, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження 28 січня 2020 року в судовому засіданні суду першої інстанції під головуванням судді ОСОБА_21 потерпіла ОСОБА_8 відмовилась від дачі показань та цього ж дня останньою подано заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність.

26 травня 2020 року в судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_21 з`ясовано думку потерпілої та її законного представника щодо їх подальшої необхідності у явці в судові засідання та вирішено питання про продовження розгляду кримінального провадження у їх відсутність.

07 червня 2022 року в судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_11 вирішено за клопотанням захисника ОСОБА_7 продовжити судовий розгляд зі стадії попереднього складу суду, а не розпочинати судовий розгляд спочатку.

29 червня 2022 року в судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_11 вирішено продовжувати розгляд кримінального провадження у відсутність потерпілої, яка не з`явилась у судове засідання, з`ясувавши, що потерпіла при перебуванні справи у провадженні судді ОСОБА_21 відмовилась від дачі показань, заявляла, що не хоче бути потерпілою і подавала заяви про розгляд справи без її участі, що не заперечувалось стороною захисту і прокурором.

В цьому ж судовому засіданні захисником обвинуваченого заявлялось клопотання про допит ОСОБА_9 , однак 07 вересня 2022 року захисник ОСОБА_7 відмовився від клопотання про допит ОСОБА_9 .

З урахуванням вказаних обставин відсутні підстави вважати, що під час розгляду кримінального провадження суддею ОСОБА_11 допущено порушення прав потерпілої і її законного представника, чи вимоги ч.2 ст. 319 КПК України щодо незмінності складу суду.

Щодо виду та міри призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення передбачені статтями 66, 67 КК України обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави і суспільства.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Так, при вирішенні питання щодо виду та міри покарання судом першої інстанції в повній мірі дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та враховано суспільну небезпеку і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому не визнав, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, посередньо характеризується по місцю проживання, раніше не судимий, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставин, як обтяжують покарання - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо подружжя. За наведених обставин суд прийшов до переконливого висновку про призначення покарання у межах санкції ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, що вказує на підвищену суспільну небезпечність злочинів проти життя та здоров`я особи.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.

За наведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання кримінальним правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, а також відповідальності перед суспільством.

Будь-яких порушень кримінального або кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом встановлено не було.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування і закриття кримінального провадження чи призначення нового розгляду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА :

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 , законного представника потерпілої ОСОБА_8 ? ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3