Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/578/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2022 року , якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Кіровограда, одруженому, маючому на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 10 год. 31 хв. 07.12.2022 до 10 год. 31 хв. 04.02.2023, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 березня 2021 року №0000413, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. Також, встановлені ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто наявні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Виходячи з вказаного, слідчий суддя прийшов до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відносно ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що затримання підозрюваного та взяття його під варту є необґрунтованим. Не є обґрунтованим доводи слідчого судді про те, що перебуваючи на свободі існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, відстоювання власної правової позиції є передумовою для впливу на свідків, знищення, ховання або спотворення доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, тобто ускладнить і затягне досудове розслідування та ін.

На переконання захисника з матеріалів доданих до клопотання слідчого не вбачається наявність обґрунтування вказаних ризиків. Не надано інформації, яка б давала підстави стверджувати про те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, захисник вважає, що слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_6 є учасником бойових дій, має постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Сторона захисту вважає, що ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий у своєму клопотанні погодженому прокурором не довели наявність ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту підозрюваному.

Учасники судового процесу будучи належним чином повідомленими про місце та дату розгляду апеляційної скарги в судове засідання не з`явились. Підозрюваний, який утримується під вартою клопотань про виклик його до апеляційного суду не подавав.

Від захисника ОСОБА_5 надійшла заява, у якій він просив проводити апеляційний розгляд без його участі. Тому колегія суддів, з урахуванням положень ч.4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без учасників процесу.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали клопотання та вивчивши доводи апеляційної скарги, дослідивши обставини на які посилається апелянт, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді районного суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, в провадженні ВР ЗЗС СУ ГУ НП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 18.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України.

07.12.2022 о 07 год. 23 хв., ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. 208 КПІК України.

08.12.2022 ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Підозра висунута ОСОБА_6 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, які долучені слідчим до клопотання.

Вказані докази містять достатньо об`єктивної інформації про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Також колегія суддів зазначає, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Також, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано встановлено ризики, не процесуальної поведінки підозрюваного передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі доведеності вини йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Також, підозрюваний зможе незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки наразі свідки на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не допитані.

Крім того, підозрюваний у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема укривати від слідства дійсні обставини скоєння підготовки до злочину, обставини необхідні для встановлення істини у провадженні, в тому числі інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення по справі. Зможе вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри та недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання даного ризику є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені під час розгляду клопотання обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Апеляційні доводи захисника про те, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_6 є учасником бойових дій, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей є безпідставними. Так в мотивувальній частині ухвали хоча і не зазначено про дані обставини, проте, зважаючи на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею фактично з`ясовані всі обставини з якими закон пов`язує можливість застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу.

Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п.3 ст.5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П.80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Таким чином, слідчим суддею також вірно та аргументовано, виходячи з тяжкості злочину та обставин його вчинення, визначено заставу 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 198 480 грн., яка на переконання колегії суддів зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі її внесення.

Доводи захисника про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2022 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11