ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/395/23

Провадження № 1-кп/568/52/23

"06" квітня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Радивилів матеріали кримінального провадження № 0000046 від 18.02.2023р. з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радивилів, Дубенського району, Рівненської області, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримавши 08 лютого 2023 року об 11 год. 00 хв. повістку про його виклик на 08 год. 00 хв. 10 лютого 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 для проведення призову за мобілізацією та відправлення до військової частини НОМЕР_1 , всупереч ст. 65 Конституції України, п.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», згідно якого 24 лютого 2022 року з 05 години 30 хвилин на території України введено воєнний стан, з подальшими змінами, востаннє, відповідно до Указу Президента України від 06.02.2023р. №58/2923 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану продовжується строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року та, всупереч п.1 додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися о 08 год. 00 хв. 10 лютого 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, умисно не з`явився за викликом та про причину неявки не повідомив.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

21.03.2023 року між начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у даному кримінальному провадженні була укладена угода про визнання винуватості. Вказана угода була надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ст. 336 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 336 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання, у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просить угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно, затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримала зазначену угоду про визнання винуватості, просила її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, в її присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є нетяжким злочином.

Свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений визнав беззастережно, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

ОСОБА_4 погодився із прокурором на призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з наданням іспитового строку та покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ст. 336 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди завдано не було.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21.03.2023р., укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 18 лютого 2023 року між підозрюваним ОСОБА_4 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 та начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: корінець та оригінал повістки про виклик ОСОБА_4 на 10.02.2023р. для відправлення до військової частини, а також оригінал повістки на відправку 10.02.2023р., які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах справи.

Роз`яснити ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1