Справа № 346/161/23
Провадження № 1-в/346/43/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, освіта середня, раніше судимому 02.04.2008 року Київським районним судом м. Одеса за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 121, ч.2, 3 ст. 185 КК України, на підставі ст.70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 8 років; засудженому 20.08.2019 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, -

початок строку: 01.06.2019 р.

кінець строку: 01.06.2026 р.

в с т а н о в и в :

в поданні зазначено, що під час тримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та ДУ «Дніпропетровська виправна колонія (№4)» засуджений ОСОБА_5 не допускав порушення режиму утримання, стягнення не накладалися, заохочення йому не оголошувалися. За час тримання в ДУ Селидівська виправна колонія ( №82) засуджений характеризувався позитивно, оголошено 2 заохочення. Згідно з ч. 14 ст. 134 КВК України дисциплінарних стягнень не має. В Державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)» він відбуває покарання з 16.04.2022 року, за час якого не допускає порушень встановленого порядку відбування покарання, заходи стягнення не застосовувались. Працевлаштований робітником з обплетення металевого каркасу меблів штучним ротангом, залучається до виконання робіт з благоустрою місць позбавлення волі, поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до роботи відноситься добросовісно. Оголошено 1 заохочення. У відношенні з іншими засудженими не конфліктний, до персоналу установи тактовний та ввічливий, зв`язок з родичами підтримує шляхом телефонних розмов. Приймає участь реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підтримка родинних зв`язків». Вину у скоєному злочині визнав повністю, виконавчі листи не поступали. Засуджений відбув 1/2 строку визначеного покарання, став на шлях виправлення. Тому наявні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Представник адміністрації колонії в судовому засіданні подання підтримав.

Засуджений в судовому засіданні просить подання задовольнити та замінити йому невідбуту частину покарання на більш м`яке, не бажає мати захисника при розгляді зазначеного подання.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що засуджений не довів, що став на шлях виправлення, враховуючи дані, що містяться в його особовій справі. Тому відсутні підстави для задоволення подання.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, заслухавши пояснення вказаних учасників, суд дійшов таких висновків.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до положень ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч.3 цієї статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, а згідно з п.2 ч. 4 вказаної статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 2) він став на шлях виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 з 16.04.2022 року відбуває покарання в Державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)» згідно з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20.08.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років. На час розгляду вказаного подання відбув більше 1/2 призначеного судом строку покарання.

В той же час, однією із обов`язкових умов для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність засудженим, що він став на шлях виправлення.

Суд доходить висновку про наявність лише формально-юридичних підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким і відсутність в повному обсязі оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 .

Крім того, при вирішенні даного питання судом враховані положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

З характеристик на засудженого ОСОБА_5 ( від 07.09.2021 року та 15.12.2022 року) вбачається, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 01.06.2019 року, раніше судимий. Під час тримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, на основному виробництві установи не працював, участі в суспільно-корисній праці не приймав, режиму утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. З 09.11.2019 року утримувався в ДУ «Дніпропетровська виправна колонія ( №4)», де характеризувався посередньо, на основному виробництві установи не працював, участі в суспільно-корисній праці не приймав, заохочень не мав, режиму утримання не порушував, стягнення не накладалися. З 13.12.2019 року відбував покарання в ДУ Селидівська виправна колонія ( №82), за час відбування якого характеризувався посередньо, на основному виробництві установи не працював, оскільки не бажав працювати, участі в суспільно-корисній праці, роботах з благоустрою відділення або установи не приймав, заохочень та стягнень не мав, режим утримання не порушував. Дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, з метою встановлення з ним неслужбових взаємовідносин, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Не приділяв уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду. Безвідповідально ставився до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачав суспільної необхідності у їх виконанні. Відповідно до ст.123 КВК України приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної залежності». Не прагнув до підвищення наявного загально освітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок; не приймав участі у роботі самодіяльних організацій. Оголошено 2 заохочення. Згідно з ч. 14 ст.134 КВК дисциплінарних стягнень не має. З 16.04.2022 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за час відбування якого не допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, заходи стягнення не застосовувались, працевлаштований робітником з обплетення металевого каркасу меблів штучним ротангом, залучається до виконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до роботи відносить добросовісно, оголошено 1 заохочення. 08.10.2021 року засіданням комісії йому відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України (а.с. 2, арк. особ. справи № 31).

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 останньому оголошено 11.10.2021 року та 11.01.2022 року по 1 заохоченню - подяка (за зразкову поведінку та активну участь у роботах з благоустрою місць позбавлення волі), а також 04.07.2022 року подяка (за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки) за весь період відбування покарання. Крім того, засудженому оголошувалася догана за зберігання заборонених предметів (23.02.2022 року) згідно з витягом з рішення комісії № 60 від 25.02.2022 року; Згідно з ч. 14 ст. 134 КВК України дисциплінарних стягнень не має (04.07.2022 року достроково зняте раніше накладене стягнення (а.с. 3, арк. особ. справи № 43, 44, 70 )).

Згідно з даними довідки № 373 про працевикористання засудженого ОСОБА_5 за період з квітня 2022 року по жовтень 2022 року у відповідній графі (з квітня по вересень 2022 року) відсутні будь-які дані, що стосуються його працевлаштування; в жовтні 2022 року він працював та отримував заробітну плату (а.с. 6), однак, зі змісту характеристики, залучався до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, а також поліпшення житлово-побутових умов, що не може свідчити про належне доведення того, що він став на шлях виправлення.

Суд звертає увагу, що 08.10.2021 року засіданням комісії Державної установи «Селидівська виправна колонія» (№82)» відмовлено засудженому ОСОБА_5 у застосуванні ст.101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення (арк. особ. справи № 29).

Слід зазначити, що застосування заходів заохочення полягає в тому, що основною підставою для прийняття рішення про їх застосування повинна бути об`єктивна оцінка всієї правомірної поведінки засудженого під час відбування покарання.

Суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Прийняття рішення про заміну покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно з вимогами чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу довели своє виправлення та стали на шлях виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності. Під час розгляду подання не наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Проаналізувавши зміст наведених документів, суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що засуджений став на шлях виправлення.

На підставі наведеного, ст.6 КВК України, ст.82 КК України, керуючись ст. ст. 336, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» Міністерства юстиції України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_5 , засудженому 20.08.2019 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1