Справа № 203/4655/22
Провадження № 1-кс/0203/3608/2022
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

08 грудня 2022 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 05 вересня 2022 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000014,-

ВСТАНОВИВ:
30 листопада 2022 року за електронним підписом ОСОБА_3 подав слідчому судді скаргу в порядку ст. 303 КПК України у кримінальному провадженні № 0000014 з вимогами:

- скасувати постанову слідчої Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 05 листопада 2022 року щодо невизнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000014;

-зобов`язати слідчу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 вчинити певні дії: повторно розглянути та вирішити згідно вимогам діючого законодавства клопотання ОСОБА_3 від 04 липня 2022 року щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000014.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 30 листопада 2022 року скарга передана слідчому судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 та призначена до розгляду.

Скаржник у судове засідання не з`явився, на електронну пошту суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду скарги за ч. 3 ст. 306 КПК України.

Перевіривши доводи скарги та дослідивши додані до них докази, вислухавши думку скаржника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Третім слідчим відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснювалося досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України з часу внесення відомостей 11 січня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000014.

04 липня 2022 року ОСОБА_3 подав слідчому клопотання про залучення його потерпілим у кримінальному провадженні , вручення відповідної пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, допит в якості потерпілого у цьому кримінальному провадженні. Такі вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що він є не тільки заявником у цьому кримінальному провадженні, а і тим, що йому заподіяна моральна шкода бездіяльністю та службовою недбалістю старшої слідчої СВ ВП № 3 Дніпровського РУ ГНУП в Дніпропетровській області, оскільки внаслідок таких дій він тривалий час перебуває у депресивному стані, що негативно впливає на загальний стан здоров`я і спричиняє розлади нервової системи та загострення ряду хвороб, що спричинило придбання ліків та витрати на підтримання та відновлення здоров`я, про що додав листки непрацездатності.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 05 листопада 2022 року відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, з тих підстав, що потерпілим не наведено обґрунтування спричиненої йому моральної, фізичної або майнової шкоди, не долучено документів і не наведено джерел отримання доказів на підтвердження спричинення такої шкоди.

Дійсно, кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 367 КК України передбачена за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Згідно пункту 3 примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 ЦПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Поняття «потерпілий», яке використано у ст. 46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному, виходячи з такого.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у свій постанові від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, (провадження № 13-66кс18), що є обов`язковими для застосування в силу ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Тобто для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, висновки про що викладені у постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Так, в заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 вказує на обставини вчинення кримінального правопорушення не взагалі, а конкретно відносно нього та обґрунтовує спричинену йому такими діяннями шкоду у заяві про залучення потерпілим від 04 липня 2022 року, тоді як розмір такої шкоди або обставини її відсутності має встановлюватися під час досудового розслідування, проте слідчим не проведено жодної слідчої дії, спрямованої на встановлення цих обставин, обов`язковість доказування яких визначена п. 3 ч.1 ст. 91 КПК України, а тому висновки слідчого в оскаржуваній постанові про те, що у клопотанні не наведено обставин спричинення ОСОБА_3 , як заявнику будь-якої шкоди є передчасними.

Крім того, постанова слідчого не містить жодних мотивів з яких слідчий дійшов висновку про очевидність подання заяви про кримінальні правопорушення особою, якій не завдано матеріальної чи моральної шкоди, з огляду на підстави внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та викладені у заяві про кримінальне правопорушення обставини причинно-наслідкового зв`язку діянь службових осіб з втратою доказів та документів у кримінальному провадженні № 0002199 від 06 липня 2019 року, де ОСОБА_3 є потерпілим від діянь сусіда щодо його майна.

Більш того, ухвалами слідчих суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2022 року, 22 серпня 2022 року та 18 жовтня 2022 року постанови слідчого скасовувались з аналогічних підстав, а також в ухвалах слідчих суддів неодноразово наголошувалося на тому, що постанова слідчого не містить мотивів, з яких слідчий дійшов висновку про очевидність подання заяви про кримінальні правопорушення особою, якій не завдано матеріальної чи моральної шкоди. В той же час, зазначені обставини слідчим, під час прийняття постанови про відмову у задоволенні клопотання, проігноровані та слідчим так і не проведено жодної слідчої дії, спрямованої на встановлення цих обставин.

Таким чином викладені обставини свідчать про недодержання слідчим вимог ст. 55 КПК України щодо підстав відмови, а так само вимог КПК щодо вмотивованості і обґрунтованості постанови, а тому така постанова підлягає скасуванню із зобов`язанням слідчого у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України повторно розглянути подану заяву про залучення потерпілою у кримінальному провадженні від 04 липня 2022 року.

Керуючись ст. ст. 206, 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, від 05 вересня 2022 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000014 задовольнити.

Постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 05 листопада 2022 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілими у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2022 року під № 0000014 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України скасувати та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 04 липня 2022 року про визнання його потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1