Справа № 496/5482/22
Провадження № 1-кс/496/2141/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ ВП №2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усатове Біляївського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

за матеріалами кримінального провадження № 0000301 від 12.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 60 днів, без альтернативи внесення застави.

При цьому вказує на те, що 12.11.2022 року близько 02.00 год, більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні спальної кімнати будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в ході раптово виниклого конфлікту зі ОСОБА_7 , з метою заподіяння останньому смерті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс ОСОБА_7 один удар в область обличчя, після чого потерпілий впав на землю, далі ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вбивство, притиснувши коліном правої ноги потерпілого в область грудей з ліва, наніс йому ще не менше чотирьох ударів кулаком правої руки в область обличчя, від чого ОСОБА_7 помер на місці. Далі, ОСОБА_5 піднявшись, побачив що його дії були помічені ОСОБА_8 , яка в момент заподіяння смерті ОСОБА_7 відпочивала у приміщенні спальні на ліжку, підійшов до неї, та з метою заподіяння їй смерті, умисно, піднявши з підлоги кухонний ніж, взяв його у ліву руку, після чого наніс ОСОБА_8 не менше шести ударів в область шиї зліва та один удар в область живота, від яких остання померла на місці, а ОСОБА_5 з місця події зник. За даним фактом 12.11.2022 року слідчим СВ відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України. 12.11.2022 року о 10.53 год, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затриманий ОСОБА_5 . Того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України. Посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а також на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання та вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. При цьому пояснив, що вважає підозру необґрунтованою, а існування ризиків, вказаних у клопотанні, прокурором не доведено, оскільки підозрюваний не мав умислу на умисне вбивство, а це був самозахист. Також вважає, що тримання під вартою є надто суворим видом запобіжного заходу, просив застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт, посилаючись на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, що спростовує доводи слідчого та прокурора про переховування від органу досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника. При цьому пояснив, що підозру у інкримінованому кримінальному правопорушенні вважає необґрунтованою. Просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Щодо доводів захисника та підозрюваного з приводу відсутності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слід зазначити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого, не встановлено.

Крім того, «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин («Ілгар Маммадов проти Азербайджану», § 88; «Ердагоз проти Туреччини», § 51; «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», § 32).

Тлумачення терміну «обґрунтована» залежить від усіх обставин справи, але факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть пред`явлення обвинувачення («Мерабішвілі проти Грузії [ВП]», § 184).

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який повинна подолати підозра, щоб переконати об`єктивного спостерігача в тому, що факти, які є предметом обвинувачення, ймовірно, мали місце. Позбавлення волі повинно ґрунтуватися на достатньо об`єктивних елементах, щоб виправдати «обґрунтовану підозру» в тому, що відповідні факти дійсно мали місце. Крім того, такі факти мають обґрунтовано вважатися такими, що підпадають під диспозицію однієї зі статей Кримінального кодексу, що описують злочинну поведінку («Кавала проти Туреччини*», § 128).

Відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під варту.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом огляду місця події; протоколом обшуку; протоколом затримання ОСОБА_5 ; протоколами допиту свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколом допиту підозрюваного, тощо.

На переконання суду, вказані докази є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, крім того, на даній стадії суд вирішує лише питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання запобіжного заходу.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 одружений, разом з цим, за місцем реєстрації він не мешкає, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого йому може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання винним.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Також підозрюваний неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, останній раз 25.10.2021 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 125 КК України. Крім того, відносно підозрюваного ОСОБА_5 направлений обвинувальний акт до суду за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Вказані обставини підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Натомість ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлених в судовому засіданні ризиків, та є таким, що не забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З підстав, наведених вище, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що просив захисник та підозрюваний.

Виходячи з положень п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне не визначати підозрюваному розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки йому інкримінується вчинення злочину, який спричинив загибель людей.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 60 днів з дня затримання, а саме з 12 листопада 2022 року до 10 січня 2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1