ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4169/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/645/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселово Красноярського краю російської федерації, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за мобілізацією молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, однак якого 19 липня 2022 року притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, та відносно якого 22 липня 2022 року до суду скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 грудня 2022 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_9 за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, за наступних обставин.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15 березня 2022 року за №9 молодшого сержанта (по мобілізації) ОСОБА_7 з 15 березня 2022 року зараховано в списки військової частини та на всі види забезпечення. Під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_7 обіймав посаду командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти.
Будучи військовослужбовцем військової служби молодший сержант ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.ст. 3, 9, 11, 16, 58, 59, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, молодший сержант ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
3 серпня 2022 року молодшому сержанту ОСОБА_7 була надана відпустка терміном на 1 (одну) добу, у зв`язку з чим ОСОБА_7 повинен був повернутися з відпустки до місця несення служби, а саме, тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 на території Вознесенівського району міста Запоріжжя 4 серпня 2022 року.
Однак, 4 серпня 2022 року молодший сержант ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи зобов`язаним з`явитися на службу, діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 на території Вознесенівського району міста Запоріжжя, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини (місця служби).
Таким чином, 4 серпня 2022 року молодший сержант ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи з метою ухилення від військової служби не з`явився до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 на території Вознесенівського району міста Запоріжжя, після чого 18 жовтня 2022 року був виявлений військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у дезертирстві, тобто у нез`явленні на службу з метою ухилення від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

27 вересня 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000309 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (а.с. 13).

18 жовтня 2022 року о 15 год. 14 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 75-78).

19 жовтня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (а.с. 85-88).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним його застосуванням, а висновки суду не об`єктивні та не відповідають матеріалам кримінальної справи.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не засуджений, має постійне місце проживання, учасник бойових дій, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має двох неповнолітніх доньок, хвору мати 1949 року народження, яка мешкає разом з ним, характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Вказує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, підозрюваному не має сенсу переховуватись від органів слідства, у зв`язку із тим, що він визнає своє правопорушення та розумує, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі.
Вважає, що жодним чином необґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам.
Зазначає, що свідки даного кримінального провадження вже допитані, ризик впливу на інших учасників кримінального провадження відсутній та виглядає як припущення органу досудового розслідування.
Зауважує, що ризик призначення тяжкого покарання не може бути підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що кримінальне провадження перебуває вже на розгляді в суді першої інстанції. Зазначив, що до суду відносно підозрюваного також скеровані обвинувальні акти за ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України та останній вже не з`являвся до суду у іншому кримінальному провадженню. Просив звернути увагу на те, що підозрюваному було надано відпустку на 1 день, проте, він більше 2 місяців переховувався від суду в іншому кримінальному провадженні та від військової служби. Вказав, що будучі на волі, підозрюваний може продовжувати переховуватись та може впливати на своїх підлеглих свідків у провадженні.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, який законом віднесено до особливо тяжких умисних злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 12 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти встановлення порядку несення військової служби, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 12 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від суду.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що ОСОБА_7 являючись військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.
При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що свідки у даному кримінальному провадженні вже допитані, не можуть свідчити про відсутність вищевказаного ризику, оскільки такі свідки відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 вже був раніше судимий за військовий злочин та відносно нього в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя наразі перебуває інше кримінальне провадження за ч. 5 ст. 407 КК України, що свідчить про вкрай високий ризик вчинення інших аналогічних кримінальних правопорушень.
Доводи захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, учасник бойових дій, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має двох неповнолітніх дітей, хвору мати, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, на ряду з тим, що йому інкримінується військовий злочин, вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану, не можуть слугувати для скасування законного обґрунтованого судового рішення.
З приводу доводів щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відтак, враховуючи доведеність на цій стадії провадження обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та без альтернативним.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 грудня 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/4169/22