У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.11.2022 Справа №607/16967/22

Провадження №1-кс/607/5436/2022

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000140 від 27 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2022 року заступник начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0000140 від 27 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль марки «АUDI А 3» номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони їх відчуження.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000140 від 27 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Верховною Радою України 24.02.2022 р. прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р., який продовжено до 05 год. 30 хв. 21.11.2022 р.

Згідно ч. 3 Указу Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (надалі Закон України).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно ч.8 «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.20221 р. №1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Пункт 2-9 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (надалі Постанова КМУ № 57) передбачає, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Інформація про водіїв, зазначених в абзаці першому цього пункту, вноситься до відповідної інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підставі заявки ліцензіата.

Перетин державного кордону здійснюється особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше.

Укртрансбезпека проводить перевірку інформації про транспортний засіб на основі даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, та вносить відповідні дані до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки.

На одному транспортному засобі державний кордон можуть одночасно перетинати:

один водій на вантажному транспортному засобі ліцензіата;

два водії на пасажирському транспортному засобі (автобусі) ліцензіата.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 45 календарних днів з дня перетину державного кордону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в третій декаді вересня 2022 року точної дати, часу та місця органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , при розмові з ОСОБА_7 , дізнався про те, що останній, в порушення вимог Закону України «Про правовий режим воєнного стану», має намір незаконно виїхати за межі України на тимчасові роботи. В цей час в ОСОБА_6 , який достовірно знав про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, виник злочинний умисел, направлений на організацію та сприяння в незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України, вчинений повторно

Надалі, ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що реалізувати свій злочинний намір самостійно він не змозі, оскільки не є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом, та не може самостійно подати заявку, зокрема внести інформацію до відповідної інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека, про те, що ОСОБА_7 являється водієм транспортного засобу, вирішив вступити у злочинну змову з ОСОБА_5 , яка являється фізичною особою підприємцем і має ліцензію на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Реалізуючи свій злочинним намір, при не встановлених слідством обставинах, місці та часі, ОСОБА_6 вступив з ОСОБА_5 у злочинну змову, направлену на організацію та сприяння в незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України, шляхом внесення недостовірної інформації до відповідної інформаційної системи «Шлях».

Після цього, 29.09.2022 р. ОСОБА_6 о 09:48 год., 09:55 год. та 10:24 год. в ході телефонних розмов з ОСОБА_7 повідомив йому про те, що має можливість організувати та посприяти йому в перетині державного кордону України за грошову винагороду в сумі 150 доларів США.

Надалі, 29.09.2022 р. точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , як суб`єкт господарювання, який має ліцензію на право провадження господарської діяльності з перевезення вантажів вантажними автомобілями діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , не перебуваючи у трудових відносинах з ОСОБА_7 та будучи обізнаними про те, що останній бажає виїхати за межі України на тимчасові роботи, в порушення вимог законодавства, а саме пунктів 2-9 Постанова КМУ № 57, подала заявку, зокрема внесла недостовірну інформацію до відповідної інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека про те, що ОСОБА_7 є водієм вантажного автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 та щодо якого ОСОБА_5 має право користування.

В подальшому, 29.09.2022 р. близько 11.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем спільного проживання із ОСОБА_5 , а саме у АДРЕСА_1 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , за свої незаконні послуги отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 150 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 29.09.2022 р. становить 5 485,29 гривень.

Після цього, 30.09.2022 р. о 09:55 год. ОСОБА_7 транспортним засобом, а саме автомобілем марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 213 CDI, номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , через пункт контролю «Угринів», незаконно перетнув державний кордон України.

22 листопада 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб таз корисливих мотивів.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Ініціатор клопотання зазначив, що згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_10 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо активного запису про шлюб до реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_11 було ОСОБА_12 , таким чином є всі підстави вважати, що житловий будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Крім того відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_5 у власності ОСОБА_5 є автомобіль марки «АUDI A 3» номерний знак НОМЕР_1 .

У клопотанні слідчий, посилаючись на положення ст.170 КПК України, а також санкцію ч. 3 ст. 332 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , зазначає про наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_5 з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а тому просить клопотання задовольнити.

Також у клопотанні слідчого зазначено про наявність передбачених ч.2 ст.172 КПК України підстав для розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення підозрюваної ОСОБА_5 та її захисників, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна, оскільки майно, на яке просить накласти арешт, не є тимчасово вилученим і його власник до моменту розгляду клопотання матиме можливість його відчужити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_5 та її захисників, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заступник начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому мотивів та просив задовольнити.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт май на підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Положеннями ч.5 ст. 170 КПК України визначено, що у такому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Тобто законодавець при вирішенні питання щодо доцільності арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вимагає встановлення факту наявності підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000140 від 27 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

22 листопада 2022 року у кримінальному провадженні №0000140 від 27 червня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Так, санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Як вбачається із матеріалів клопотання, зокрема долученої до нього інформаційної довідки №312096001 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_10 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо активного запису про шлюб №9, 25 липня 2010 р. між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб, актовий запис №08 від 25.07.2010 р., складений виконавчим комітетом Жиричівської сільської ради Ратнівського району Волинської області, який зареєстровано реєстратором Відділу реєстрації актів цивільного стану Ратнівського районного управління юстиції Волинської області 30.07.2010 р. за №5. Прізвище ОСОБА_10 після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 .

Таким чином встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того із долученої до матеріалів клопотання реєстраційної картки транспортного засобу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить автомобіль марки «АUDI A 3» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 04.07.2022 р.

З урахуванням викладеного, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що належне підозрюваній ОСОБА_5 на праві приватної власності майно, може бути конфісковано за вироком суду, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 332 КК України, як додаткове покарання (конфіскація майна).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджується долученими матеріалами у їх сукупності. При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням обставин справи є розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваної ОСОБА_5 завданням кримінального провадження, запобіганню можливості відчуження майна.

На переконання слідчого судді, з огляду на санкцію кримінального закону, незастосування арешту майна може привести до його відчуження.

Також, при прийнятті рішення, слідчий суддя приймає до уваги, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчужувати майно (тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього, а лише є тимчасовим обмеженням права власності). При цьому слідчим суддею взято до уваги також те, що відповідно до ч.12 ст.170 КПК України не допускається заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту шляхом заборони відчуження на майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_5 , у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000140 від 27 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль марки «АUDI А 3» номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони їх відчуження.
Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати власнику майна ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1