Справа № 308/2408/20
Закарпатський апеляційний суд
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
28.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційне провадження № 11-кп/4806/9/21 за апеляційними скаргами: прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2020, згідно якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , визнано винним та призначено покарання:
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців;
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців;
- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ч. 1,2 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Строк відбування покарання засудженим ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 18.03.2020, з 19 год.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк перебування його під вартою з 18.03.2020 до набрання вироком законної сили у відповідності до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув?язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов?язані з проведенням судових експертиз в розмірі дві тисячі сімсот двадцять гривень 69 копійок.
Роз`яснено потерпілим у даній справі, що відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Вирішено долю речових доказів:
Судом першої інстанції встановлено, що 12.11.2019, біля 21 год. 40 хв., у приміщенні магазину «Велмарт», по вул. Капушанській, 168, у м. Ужгород, ОСОБА_6 підійшов позаду до потерпілої ОСОБА_11 , яка у той час рухалась уздовж продуктових товарів у відділенні овочів та фруктів вказаної будівлі та скориставшись тим, що потерпіла відволіклася, з лівого карману куртки потерпілої таємно повторно викрав гаманець, в якому знаходилися 1 300 гривень різними купюрами, разом із викраденим майном залишив місце події, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 28.12.2019 в приміщенні магазину «Дастор», в м. Ужгород, по вул. Собранецькій, 89, ОСОБА_6 викрав з правої кишені куртки потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шкіряний гаманець з логотипом автомобіля «Мерседес», всередині якого знаходилися грошові кошти в розмірі 900 гривень та 100 доларів США, еквівалентних станом на 28.12.2019 2368 гривень, спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 3268 гривень.
Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Крім того, 12.01.2020, біля 21 год. 30 хв., ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11.09.2014 за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території автостанції «Ужгород 1», що по вулиці Станційна, 2, в місті Ужгороді, підійшов до потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в той момент, коли останній знаходився серед натовпу людей на посадочній площадці автобусів міжнародного сполучення, розстебнув сумку, яка знаходилась на плечі потерпілого та викрав з неї мобільний телефон «Samsung Galaxy М20» вартістю 4757 гривень 45 копійок, однак свій злочинний умисел до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був одразу викритий та затриманий потерпілим та очевидцями на місці вчинення злочину.
Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
16.01.2020, біля 15 год. 35 хв., будучи судимим за умисний корисливий злочин, перебуваючи у магазині «Антошка», що знаходиться по вулиці Корзо, 5, у місті Ужгород, ОСОБА_6 , скориставшись втратою пильності ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підійшов до дитячої коляски, в той момент, коли остання обернулася від неї та роздивлялася товар на прилавку магазину, з сумки, яка висіла на дитячій колясці, повторно викрав гаманець, всередині якого знаходилися грошові кошти у сумі 125 Євро та 2500 гривень. З місця вчинення даного злочину ОСОБА_6 зник у невідомому напрямку, спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 5579,70 грн.
Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючим ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім того, 01.02.2020, біля 15 год., у м. Ужгород, по вул. Минайській,38, на автобусній зупинці біля ресторану «Рубін», ОСОБА_6 підійшов з боку до потерпілої ОСОБА_15 та не реагуючи на зауваження останньої, з її сумки відкрито повторно викрав жіночий гаманець червоного кольору, усередині якого знаходилися гроші різними купюрами в сумі 1 550 гривень, після чого разом із викраденим зник у невідомому напрямку, завдавши потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на вказану суму.
Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, кваліфікуючим ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Крім того, 12.02.2020, біля 15 год. 15 хв., в м. Ужгород, по вул. Минайській, на посадочній площадці автобусної зупинки, ОСОБА_6 в момент посадки пасажирів до автобусу, номерний знак НОМЕР_2 , належному комунальному підприємству «Ужгородський муніципальний транспорт» Ужгородської міської ради, маршрут міського сполучення № 18, прослідував за потерпілим ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до салону вищезазначеного автобуса, де таємно повторно викрав з кишені куртки потерпілого мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy J5 (2016)» вартістю 1 766 грн, після чого покинув салон автобуса, спричинивши потерпілому матеріального збитку на вище вказану суму.
Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Крім того, 12.02.2020, біля 17 год., приміщенні магазину «Вопак», розташованого по вул. Бестужева, 9, у м. Ужгород, ОСОБА_6 підійшов позаду до потерпілої ОСОБА_18 , яка у той час ставила свої особисті речі в камеру зберігання, розташовану всередині вказаної будівлі, скориставшись тим, що потерпіла відволіклася, таємно повторно викрав із лівого карману плаща потерпілої мобільний телефон «Samsung А30 32 Gb» вартістю 3 923 грн 35 коп., покинув місце події, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 14.02.2020, біля 12 год. 30 хв., у приміщенні Закарпатської обласної клінічної лікарні імені А. Новака, розташованої по вулиці Капушанській, 22, у м. Ужгород, ОСОБА_6 , підійшовши позаду до потерпілої ОСОБА_19 , яка у той час рухалася по східцях вказаної будівлі, розстебнувши відповідний рюкзак, відкрито повторно викрав гаманець, всередині якого знаходилися гроші у сумі 200 гривень однією купюрою, банківська карта «Моно-банк», на рахунку якої знаходилися гроші в розмірі 2000 гривень та банківська карта «ПриватБанк», на рахунку якої знаходилися гроші в розмірі 1000 гривень, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3200 гривень.
ОСОБА_6 , прямуючи до виходу з будівлі, на початку сходинок був зупинений потерпілою ОСОБА_20 , яка відібрала від ОСОБА_6 свій гаманець із вказаними перед цим грошима та картками.
За таких обставин ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але воно не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був зупинений з викраденим гаманцем потерпілою.
Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Крім того, 18.03.2020, біля 12 години 50 хвилин, у м. Ужгород, по вул. Довженка, ОСОБА_6 , проходячи біля обмінника валют «Ідея Банк», підійшов позаду до ОСОБА_21 , який у той час знаходився біля віконця обмінника та проводив валютні операції по обміну валют, з лівої зовнішньої кишені куртки таємно повторно викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_22 марки «SigmaX-treme PQ 24» вартістю 2104 гривні, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на дану суму.
Такими діями ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить апеляційний суд змінити наведений вище вирок місцевого суду від 07.12.2020 щодо нього в частині призначеного йому покарання, яке пом?якшити, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, в решті оскаржений ним вирок залишити без змін, посилаючись на наступне.
Місцевим судом вирішено провести розгляд даної справи із застосуванням положення ст.349 ч.2 КПК України, однак не звернуто уваги на те, що ОСОБА_6 заперечував свою вину проти відповідних обвинувачень щодо нього, оскаржений вирок, ймовірно, ухвалено з порушенням вимог закону щодо об?єктивності та неупередженості, в судове засідання не викликалися свідки. Також ОСОБА_6 вважає, що докази у даній справі є недопустимими, а місцевим судом мотивовано оскаржений обвинуваченим вирок лише на припущеннях по кожному відображеному вище епізоду.
В апеляційній скарзі прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_23 просить апеляційний суд вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2020 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначення йому покарання скасувати, ОСОБА_6 визнати винним та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки;
- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на п?ять років.
На підставі ч. 1,2 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_24 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.
В решті оскаржуваний у даній справі вирок прокурор просить залишити без змін, посилаючись на наступне.
Не оспорюючи висновків місцевого суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_25 та доведеності його вини, прокурор ОСОБА_23 вважає наведений вище вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання та мотивування рішення з цих підстав незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Суд першої інстанції призначив остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на чотири роки, яке на підставі ст.414 КПК України хоч і не виходить за межі, встановлені відповідними частинами статей закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром є явно несправедливим через м?якість призначеного покарання.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, місцевий суд не в повній мірі врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які на підставі ст.12 КК України відносяться до нетяжких та тяжких, також особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини, на шлях виправлення не став та через невеликий проміжок часу з моменту відбуття покарання, призначеного йому вироком Хмельницького районного суду, вчинив ряд нових корисливих злочинів.
Крім того, ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, вчинив один із вказаних вище злочинів, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, а кожен з них в громадському місці, що свідчить про нехтування загальноприйнятими нормами моралі.
ОСОБА_6 ніде не працює, тобто після відбуття покарання не вжив заходів до працевлаштування з метою забезпечення себе законним джерелом доходу, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв?язків.
Місцевим судом при визначенні остаточного покарання ОСОБА_6 безпідставно застосовано такий самий м?який вид складання покарання як поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Також судом першої інстанції хоча й зазначено в описовій частині вироку, але при призначенні покарання у достатній мірі не враховано як обтяжуючу обставину обвинуваченого ОСОБА_6 вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп?яніння.
При призначенні покарання ОСОБА_6 за один із епізодів, а саме за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, місцевий суд вийшов за межі санкції статті, передбаченої Законом про кримінальну відповідальність, призначивши ОСОБА_26 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.
Відповідно до ч.2 ст.186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 за даною статтею застосував закон, який не підлягає застосуванню, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали наведену вище апеляційну скаргу ОСОБА_6 та просили її задовольнити, посилаючись на наведені у ній доводи, заперечивши повністю проти задоволення наведеної вище апеляційної скарги прокурора ОСОБА_23 , доводи прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила повністю проти вказаної вище апеляційної скарги сторони захисту та просила залишити її без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_23 задовольнити з наведених у ній підстав, дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 (т.3, а.с. 74-81, 82, 85-86, 89-90, 91-94), провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що наведена вище апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, а прокурора підлягає з таких підстав.
Наведені вище доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, зокрема щодо застосування місцевим судом порядку дослідження доказів у даній справі, правил, передбачених ч.2 ст.349 КК України не підтверджуються жодними доказами та спростовуються матеріалами даної справи, мотивами, наведеними місцевим судом в оскаржуваному у даній справі вироку щодо ОСОБА_6 від 07.12.2020 (т.3, а.с. 136-152).
Так Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області під час розгляду даної справи допитано потерпілих: ОСОБА_27 , ОСОБА_13 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_21 .
Також судом першої інстанції допитано свідків: ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , досліджено письмові докази у даній справі, до яких за кожним вказаним вище епізодом вчиненого ОСОБА_6 злочином відносяться наступні процесуальні документи: протоколи: 1) про прийняття від кожного наведеного вище потерпілого заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 2) огляду відеозапису камер відеоспостереження, що відбувся у момент вчинення ОСОБА_6 відповідного протиправного діяння, наведеного вище, 3) про пред?явлення особи для впізнання за фотознімками відповідним потерпілим, огляду виданих добровільно предметів (зокрема, мобільних телефонів); висновки судових товарознавчих експертиз щодо вартості викраденого ОСОБА_6 за наведених вище обставин майна.
Усі наведені в мотивувальній частині оскарженого у даній справі вироку від 07.12.2020 докази, детально досліджені судом першої інстанції, є допустимими та законними, їм дано правильну оцінку судом як таким, що повністю підтверджують доведення вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним наведених вище злочинів, є для цього достатніми.
З урахуванням цих обставин, а також досліджених апеляційним судом даних, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_6 , який має негативну характеристику, насамперед через те, що є неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, виключно негативно (т.3, а.с. 74-81,82, 85-86, 89-90, 91-94), апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з цих підстав.
Наведені прокурором доводи в його апеляційній скарзі про те, що при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції не правильно застосовано кримінальний закон України про кримінальну відповідальність знайшли своє підтвердження та заслуговують на увагу і є підставою для задоволення цієї апеляційної скарги.
Так, дійсно вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_6 в частині призначення останньому покарання підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 , невідповідності його висновків фактичним обставинам даного кримінального провадження, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Призначене місцевим судом на підставі ч.1,2 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на чотири роки є надто м?яким, судом не в повній мірі враховано тяжкість вчинених ОСОБА_6 наведених вище кримінальних правопорушень, які на підставі ст.12 КК України відносяться до категорій як нетяжких, так і тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини (довідка про судимість на території України в т.3, а.с. 74-81), на шлях виправлення не став та через невеликий проміжок часу з моменту відбуття покарання, призначеного вироком Хмельницького районного суду (т.3, а.с. 85-86), вчинив ряд нових корисливих злочинів.
Крім того, ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно (т.3, а.с.82), не працює, після відбуття покарання не вжив заходів до працевлаштування з метою забезпечення себе законним джерелом доходу, не одружений, дітей на утриманні не має, обставиною, що обтяжує покарання у даній справі є вчинення обвинуваченим ОСОБА_37 наведеного вище злочину 12.01.2020 в стані алкогольного сп?яніння.
З цих підстав апеляційна скарга прокурора ОСОБА_38 є обґрунтованою в повному обсязі, а наведені у ній доводи стверджуються фактичними обставинами даної справи, у зв?язку з чим така підлягає задоволенню повністю.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,409,410,413,414,420 КПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2020 щодо обвинуваченого ОСОБА_9 в частині призначення йому покарання скасувати.

ОСОБА_9 визнати винним та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на п?ять років.

На підставі ч. 1,2 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_24 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

В решті оскаржуваний у даній справі вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскарженим в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а учасниками, які не були при цьому присутні/особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з моменту отримання ними копії даного вироку.

Судді: