ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/120/23 Справа № 175/3706/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000071 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою його місця проживання, строком на шістдесят днів, тобто до 12 лютого 2023 року, з покладенням на підозрюваного відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке підтверджується документами, долученими до клопотання слідчого.

В той же час, слідчий суддя дійшов висновку, що жодних намірів щодо переховування та втечі з боку ОСОБА_7 встановлено не було. Будь-які відомості щодо наявності у підозрюваного намірів вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, здійснення підозрюваним готування до кримінального правопорушення або замаху на таке відсутні. Тому немає обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний, як зазначає прокурор, може переховуватися від органу досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Не було надано таких доказів і в ході судового розгляду клопотання.

З метою забезпечення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного передбачених ч. 5 ст. 194 КПК обов`язків, так як саме такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, а також зможе як запобігти імовірним ризикам, так і забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме що ОСОБА_9 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування, може незаконно впливати на свідків, відомості про яких йому відомі, а також продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, в тому числі і за місцем свого проживання. Посилається на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків та відсутність легального джерела доходу. Крім того, ОСОБА_7 ввів в оману слідчого суддю, повідомивши, що готовий співпрацювати зі слідством, проте на даний час не повідомив про інших співучасників злочину. Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що застосування іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою не зможе забезпечити запобігти вказаним ризикам.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора, окрім обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, зазначив наступне.

Слідчий суддя дійшов висновку, що жодних намірів щодо переховування та втечі з боку ОСОБА_7 встановлено не було. Будь-які відомості щодо наявності у підозрюваного намірів вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, здійснення підозрюваним готування до кримінального правопорушення або замаху на таке відсутні. Тому немає обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органу досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, не може погодитись з вищевикладеними висновками слідчого судді, вважає їх суперечливими, а рішення слідчого судді, що для запобігання встановленим ризикам можливо шляхом застосування домашнього арешту буде достатнім, апеляційний суд вважає необґрунтованим, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як слідує з матеріалів клопотання, в провадженні СВ ВП № 8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області є кримінальне провадження № 0000071 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_7 , з метою незаконного збагачення шляхом незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу на території Дніпровського району Дніпропетровської області, у невстановлені під час досудового розслідування дату і час, у невстановленому місці, але не пізніше 15 жовтня 2022 року, вступив у попередню змову з невстановленою під час досудового розслідування особою, реалізуючи умови якого, останній 16 жовтня 2022 року, приблизно о 21 годині 50 хвилин, 20 жовтня 2022 року, приблизно о 18 годині 45 хвилин, 22 жовтня 2022 року, приблизно о 19 годині 15 хвилин, та 27 жовтня 2022 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, незаконно придбав у невстановленої під час досудового розслідування особи невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений, - «канабісу», але не менше 150,334 грамів, з метою його подальшого збуту, який в подальшому почав незаконно зберігати, у тому числі за місцем свого мешкання. 27 жовтня 2022 року, приблизно о 20 годині 14 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості неподалік торгівельних кіосків, які розташовані поряд з будинком АДРЕСА_2 , реалізуючи умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений, - «канабісу», діючи з корисливих мотивів, незаконно, шляхом продажу за 4250 гривень 00 копійок збув ОСОБА_10 п`ять поліетиленових пакетів синього кольору з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений, - «канабісом», вага якого в перерахунку на суху речовину складає 139,669 грамів.

14 грудня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, перевезення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Стосовно обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та про причетність його до вчинення злочину підтверджуються матеріалами провадження. Підозра обґрунтована достатніми доказами для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, зокрема показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколами огляду; висновком експерта; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину; протоколом про результати проведення негласної слідчої дії - аудіо-, відеоконтролю особи.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри, підтверджуються матеріалами справи, не заперечуються самим підозрюваним та не оскаржуються в апеляційній скарзі прокурора і з цих підстав сторона захисту апеляційну скаргу не подавала.

Щодо обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання прокурора метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме що ОСОБА_9 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування, може незаконно впливати на свідків, відомості про яких йому відомі, а також продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, в тому числі і за місцем свого проживання..

Як слідує з оскарженої ухвали слідчий суддя вважав не доведеним ризик, передбачений п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та продовження злочинної діяльності.

З такими висновками слідчого судді не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Стосовно ризику переховування, суд апеляційної інстанції враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке карається виключно позбавленням волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна. Тяжкість покарання, відповідно до ст. 178 КПК, враховуються судами під час оцінки ризику переховування.

Крім того, під час апеляційного провадження, а саме 26 грудня 2022 року ОСОБА_7 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з питанням добровільного його призову на військову службу під час мобілізації, приховав факт перебування під слідством у зв`язку з чим командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення про повернення та звільнення з військової служби.

Враховуючи, що ОСОБА_7 добровільно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу добровільної мобілізації тільки після того, як йому було повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та прокурор звернувся з клопотанням про застосування до нього тримання під вартою, в той час як військовий стан в країні триває з 24 лютого 2022 року і до викриття його злочинної діяльності ОСОБА_7 не виявляв бажання захищати державу від збройної агресії російської федерації, то такі дії ОСОБА_7 апеляційний суд розцінює як намір ухилення в такий спосіб від досудового розслідування.

Таки чином, ризик у виді переховування ОСОБА_7 , передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК є обґрунтованим.

Стосовно ризику, продовження злочинної діяльності, то апеляційний суд враховує, що не дивлячись на його працевлаштування в ТОВ «МІСТБУД», останній обґрунтовано підозрюється у збуті наркотичних речовин з корисливих мотивів та за грошові кошти безпосередньо біля адреси свого місця проживання, тому запобігання такому ризику, шляхом застосування домашнього арешту є недоцільним.

Ризик можливого впливу на свідків встановлений слідчим суддею, який зазначив, що йому відомі місця проживання свідків в цьому кримінальному провадженні, деякі з яких є його знайомими, тому вбачається, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, що свідчить про існування одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд, перевіряючи обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри та наявності ризиків, враховує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, що має підвищений рівень суспільної небезпеки.

Однією з підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу стало переконання слідчого судді у співпраці його зі слідством, зокрема надання відомостей про інших співучасників злочинної діяльності, проте за твердженням прокурора останній не надав таких відомостей органу досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що вищезазначені обставини не отримали належної оцінки слідчим суддею, що потягло помилкове рішення в частині обраного виду запобіжного заходу необхідного для запобігання, встановленим ризикам, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, для нівелювання встановлених ризиків у виді переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків і запобігання продовження злочинної діяльності, необхідним та достатнім буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи вищевикладене та положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі восьмидесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який станом на 01.01.2023 становить 2684 гривень.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 193, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 12 лютого 2023 року.

Взяти підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під варту негайно в залі суду.

Визначити, що у разі внесення підозрюваним або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі восьмидесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадця) гривень 00 копійок, підозрюваний ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Термін дії обов`язків, у разі внесення застави, встановити до 12 лютого 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_15 ОСОБА_16