Справа № 183/146/23
№ 1-кс/183/186/23

У Х В А Л А
05 січня 2023 року м. Новомосковськ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литвинівка, Біловодського району Луганської області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про встановлення досудовим розслідуванням, що молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 24.02.2022, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, після проходження амбулаторного лікування, не з`явився до місця служби , а саме до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », чим підірвав виконання бойової задачі з охорони та оборони визначених рубежів на околиці населеного пункту Золоте Луганської області, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирстві, тобто нез`явленні з лікувального закладу на військову службу, з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
14.03.2022 Указом Президента України №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.
18.04.2022 Указом Президента України №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.
В подальшому, 17.05.2022 Указом Президента України №341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.04.2022 строком на 90 діб.
12.08.2022 Указом Президента України № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.02.2022 строком на 90 діб.
04.01.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.
Ураховуючи особу підозрюваного, слідчий вважає наявними ризики, визначені п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.
При цьому звертає увагу на обставини, які в силу ст. 178 КПК України, мають враховуватись судом при обранні запобіжного заходу, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України; тяжкість покарання, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки; вчинення злочину в умовах воєнного стану. Дії, що інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії російської федерації, особливо, в бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположної засади функціонування Збройних Сил України єдиноначальності.
Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним слідчим у клопотанні.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просив у ньому відмовити. Вказав, що за ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України може застосовується виключно запобіжний захід тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом. При цьому, ризики, наведені слідчим у клопотанні є надуманими та недостатніми для застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою. Вказав, що ОСОБА_5 підозрюють у вчиненні злочину, який мав місце 24.02.2022 і впродовж восьми-дев`яти місяців ОСОБА_5 не переховувався від слідства, у розшуку не перебував, кримінальне провадження не зупинялося. Про існування кримінального провадження дізнався від співробітників правоохоронного органу під час перевірки документів. Після того, як дізнався про існування кримінального провадження самостійно прибув до слідчого з Полтавської області до міста Новомосковська Дніпропетровської області для надання пояснень у листопаді 2022 року. Прибував за викликами слідчого та суду самостійно, вже знаючи про існування кримінального провадження. Щодо ризику впливу підозрюваного на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню захисник вказав на те, що всі свідки допитані і можливості впливу на них підозрюваний не має. Слідчим не надано доказів намагання ОСОБА_5 вплинути на свідків, інших доказів щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, жодних кримінальних, адміністративних правопорушень не вчиняв. Зазначив, що оскільки підозру вручено лише 04.01.2023, позиція щодо підозри стороною захисту не узгоджена. Вказує на те, що у підозрюваного наявні міцні соціальні зв`язки, оскільки ОСОБА_5 одружений, утримує дружину та її малолітню дитину, батько якої не сплачує аліменти. Також, просив у випадку, якщо суд прийде до переконання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у мінімальному розмірі, оскільки підозрюваний не має джерел доходу та не отримує інші соціальні виплати.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію захисника. Доповнив, що він на даний момент проживає з дружиною, яка має малолітню дитину та утримує їх виконуючи роботи по найму. Розмір винагороди, яку він отримує є незначною. Не має бажання переховуватися від слідства та суду.
Заслухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази слідчий суддя виходить з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання (п. 1); особиста порука (п. 2); застава (п. 3); домашній арешт (п. 4); тримання під вартою (п. 5).
У відповідності до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
Ураховуючи зібрані органом досудового слідства та надані суду докази, зокрема: повідомлення про виявлення кримінального правопорушення від 11.03.2022 начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону ГВ ВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 »; витяг з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 26.07.2021 № 536-ОС; витяг з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 26.03.2022 № 128-ОС; покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновок службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану від 06.04.2022 в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковане органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 408 КК України.
При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.
Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу правопорушника, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Про наявність даного ризику свідчить і те, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на території, на якій ведуться активні бойові дії.
При цьому, слідчий суддя не приймає до уваги аргументи сторони захисту про належну процесуальну поведінку підозрюваного у період з 16.03.2022, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження посилань підозрюваного про явку до органів внутрішніх справ протягом цього періоду. Також, сама лише відсутність обізнаності про порушення досудового розслідування не свідчить про дотримання належної процесуальної поведінки. Крім того, враховується слідчим суддею і той факт, що ОСОБА_5 проживає не за адресою реєстрації та не повідомляв з 24.02.2022, будучи військовослужбовцем та знаючи про воєнний стан в Україні про адресу дійсного місцезнаходження, проживання ані начальнику військової частини, ані органам державної влади. Таким чином, наявні підстави для висновку, що належна процесуальна поведінка обумовлена не правосвідомістю підозрюваного, а відсутністю запобіжного заходу, повідомлення про підозру, що жодним чином не свідчить про відсутність ризику переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.
Також слідчий суддя погоджується з позицією прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При оцінці ймовірності даного ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності із існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї, як дійсного військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану.
Водночас, слідчий суддя вважає недоведеними ризики, передбачені п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, покладені в їх обґрунтування фактично враховуються слідчим суддею при висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, з огляду на відсутність доказів наявності у підозрюваного судимості, спростовуються доводи сторони обвинувачення про можливість підозрюваного спробувати вчинити інше кримінальне правопорушення.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними.
Так, слідчий суддя враховує наявність стійких соціальних зв`язків у підозрюваного, на що вказує його сімейний стан, відсутність судимостей, участь підозрюваного в бойових діях.
Водночас, слідчий суддя враховує також і вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий. Також враховує і те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися у період триваючої збройної агресії російської федерації. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, слідчий суддя при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Внаслідок чого посилання сторони захисту на відсутність таких доказів, абстрактність ризиків, не приймає до уваги.
Визначаючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує кількість та вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, внаслідок чого, з метою дотримання права підозрюваного на справедливий відкритий розгляд впродовж розумного строку, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне визначити строк дії запобіжного заходу 58 днями, який необхідно обраховувати, в силу положень ч. 5 ст. 115 КПК України, з моменту взяття ОСОБА_5 під варту в залі суду.
Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що слідчий у клопотанні просив не визначати альтернативний запобіжний захід. Сторона захисту у судовому засіданні просила визначити розмір застави у мінімальному розмірі, вказуючи, що щодо злочину, передбаченого ст. 408 КК України не визначення розміру застави є правом суду. Однак, слідчий суддя виходить з того, що під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України. За таких обставин, враховуючи обставини, передбачені статтями 177 та 178 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави підозрюваному.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194 КПК України,
застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литвинівка, Біловодського району Луганської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 березня 2023 року включно на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 без визначення розміру застави.
Копію ухвали надати підозрюваному ОСОБА_5 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено о 08:15 годині 09.01.2023 року

Слідчий суддя ОСОБА_1