Справа №522/6931/22
Провадження №1-кп/522/1770/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі об`єднані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0002305 від 18.10.2019 року, №0000209 від 21.04.2022 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, з вищою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, який має на утриманні малолітню доньку 2015 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 20.12.2010 Шевченківським р/с Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років п/в; 29.05.2013 Приморським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2-х років п/в; 17.07.2018 Приморським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років п/в, ст. 75 КК України 2 роки і/с; 07.02.2020 Малиновським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 2-х років 6 місяців п/в, звільнений умовно-достроково 15.07.2021 року строком 9 місяців 15 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
18.10.2019 року у ОСОБА_4 , який в вечірній час перебував у приміщенні магазину «Копійка», розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 18.10.2019 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Копійка», який належить ТОВ «Модерн-Трейд», розташованому за адресою: місто Одеса, вулиця Асташкіна, 29, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, викрав з прилавку магазину продукти харчування, а саме: ковбасу торгової марки «Multico», у кількості 3 штук, вартістю 86 гривень 39 копійок за кожну, а всього майна на загальну суму 259 гривень 17 копійок.
Таємно викравши майно ТОВ «Модерн-Трейд» у розмірі 259 гривень 17 копійок, ОСОБА_4 намагався покинути місце скоєного ним кримінального правопорушення, але розпорядитись викраденим майном не зміг, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Крім того, 12.03.2022 року у ОСОБА_4 , який в ранковий час перебував у приміщенні магазину «ОБЖОРА», розташованому за адресою: місто Одеса, вулиця Леонтовича, 10, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме - продуктів харчування.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 12.03.2022 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні магазину «ОБЖОРА», який належить ПП «Екстра-Південь», розташованому за адресою: місто Одеса, вулиця Леонтовича, 10, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, таємно викрав з прилавку магазину ковбасу торгової марки «Алан», загальною вагою 4,234 кілограми, вартістю 1623 гривні 20 копійок.
Таємно викравши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, майно ПП «Екстра-Південь» у розмірі 1623 гривні 20 копійок, ОСОБА_4 покинув місце скоєння ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій стороні матеріальний збиток у вказаному розмірі.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.
08.04.2022 року у ОСОБА_4 , який в денний час перебував у приміщенні магазину «ОБЖОРА», розташованому за адресою: місто Одеса, вулиця Колонтаївська, 71, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме - продуктів харчування.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 08.04.2022 року о 12 годині 24 хвилини ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні магазину «ОБЖОРА», який належить ПП «Екстра-Південь», розташованому за адресою: місто Одеса, вулиця Колонтаївська, 71, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, таємно викрав з прилавку магазину п`ять банок консервованої печінки тріски торгової марки «Аквамарин», вартістю 90 гривень 72 копійки за банку, а всього майна, яке належить ПП «Екстра-Південь», на загальну суму 453 гривні 60 копійок.
Таємно викравши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, майно ПП «Екстра-Південь» у розмірі 453 гривні 60 копійок, ОСОБА_4 покинув місце скоєння ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій стороні матеріальний збиток у вказаному розмірі.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.
09.04.2022 року у ОСОБА_4 , який в денний час перебував у приміщенні магазину «ОБЖОРА», розташованому за адресою: місто Одеса, вулиця Тираспольська, 1, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме - продуктів харчування.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 09.04.2022 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні магазину «ОБЖОРА», який належить ПП «Екстра-Південь», розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця Тираспольська, 1, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, таємно викрав з прилавку магазину п`ять банок консервованої печінки тріски торгової марки «Аквамарин», вартістю 90 гривень 72 копійки за банку, а всього майна, яке належить ПП «Екстра-Південь», на загальну суму 453 гривні 60 копійок.
Таємно викравши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, майно ПП «Екстра-Південь» у розмірі 453 гривні 60 копійок, ОСОБА_4 покинув місце скоєння ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій стороні матеріальний збиток у вказаному розмірі.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.
09.04.2022 року у ОСОБА_4 , який у вечірній час перебував у приміщенні магазину «ОБЖОРА», розташованому за адресою: місто Одеса, вулиця Колонтаївська, 71, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме продуктів харчування.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 09.04.2022 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні магазину «ОБЖОРА», який належить ПП «Екстра-Південь», розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця Колонтаївська, 71, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, таємно викрав з прилавку магазину чотири банки консервованої печінки тріски торгової марки «Аквамарин», вартістю 90 гривень 72 копійки за банку, а всього майна, яке належить ПП «Екстра-Південь», на загальну суму 362 гривні 88 копійок.
Таємно викравши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, майно ПП «Екстра-Південь» у розмірі 362 гривні 88 копійок, ОСОБА_4 покинув місце скоєння ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій стороні матеріальний збиток у вказаному розмірі.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.
За сукупністю скоєного дії, у яких обвинувачується ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України (закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно), ч. 4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.
Вчиненими кримінальними правопорушеннями:
- попереджено завдання ОСОБА_4 потерпілому - Товариству з обмеженою відповідальністю «Модерн Трейд» (код ), юридична та фактична адреса: м. Одеса, вул. Болгарська, 1 А, матеріальної шкоди у розмірі 259,17 грн.,
- ОСОБА_4 завдано потерпілому Приватному підприємству «Екстра-Південь» (), юридична адреса: м. Одеса, вул. Канатна, 72, фактичне місце розташування: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 20, оф. 1, матеріальну шкоду на суму 2893,28 грн., яка до теперішнього часу не відшкодована.
У судовому засіданні ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини як дата, час, місце, спосіб і наслідки вчинених ним злочинів. Просив, враховуючи пом`якшуючи обставини, суворо його не карати.
Прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.
Захисник ОСОБА_6 просив суворо не карати обвинуваченого.
Представник потерпілого ТОВ «Модерн Трейд» ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю.

Представники потерпілого ПП «Екстра-Південь» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про слухання справи за їх відсутністю.

Під час судового засідання встановлено, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду.
З урахуванням заяв представників потерпілих про розгляд провадження за їх відсутності, думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються .
Беручи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані стороною обвинувачення.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».
Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.
Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Суд, при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд враховує, що скоєні обвинуваченим кримінальні правопорушення є нетяжким та тяжким злочинами.
Суд бере до уваги визнання ОСОБА_4 провини, що виразилося у щирому осуді своєї поведінки, добровільних показах щодо вчинених злочинів, що пом`якшує міру покарання. На наркологічному чи психіатричному обліку обвинувачений не перебуває, обтяжуючи обставини судом не встановлені.
Вказані факти суд бере до уваги при обранні міри покарання.
Крім того, суд при призначенні покарання, крім іншого, бере до уваги кількість епізодів злочинної діяльності обвинуваченого та ступінь суспільної небезпечності вчиненого.
Таким чином, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання останнього буде призначення виключно найсуворішого покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства.
При цьому, суд враховує, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком, частково у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі, приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком, а саме Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2018 року; остаточно до відбуття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.07.2021 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_4 , про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; звільнено ОСОБА_4 , від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 07.02.2020 за ч.2 ст. 190, ч.1 ст.71 КК Українидо 2 років 6 місяців позбавлення волі - умовно-достроково строком 9 місяців 15 днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При цьому невідбутою частиною покарання слід вважати: покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (ст.ст. 75, 79); частину покарання, від якого особу звільнено умовно-достроково (ст. 81); невідбуту частину більш м`якого покарання, призначеного судом особі в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82); частину покарання, від відбування якого звільнена вагітна жінка або жінка, яка має дитину (дітей) віком до трьох років (ст. 83); невідбутий строк позбавлення волі, призначений судом в порядку заміни довічного позбавлення волі позбавленням волі на певний строк (ст. 87); частину будь-якого основного покарання, невідбуту засудженим; додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком.
При вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, а якщо такий захід не обирався, - то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку. Тобто, законодавець вимагає при призначенні покарання за сукупністю вироків чітко встановити строк покарання, який особа не відбула за попереднім вироком. Розмір невідбутого строку покарання за попереднім вироком,від якого особу звільнено умовно-достроково, має бути підтверджений відповідним рішенням суду.
Частиною 4 ст. 81 КК передбачено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання, нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Статтею 72 КК установлені правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення. Зокрема, цією статтею визначений порядок складання покарань за сукупністю злочинів та вироків.
Частиною 6 статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 25 червня 2018 року (справа № 511/37/16-к, провадження № 51-830км18) зробила такий висновок: «коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як статті 70, так і статті 71 КК: спочатку за правилами частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами частини 4 статті 70 КК, потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків відповідно до частини 1 статті 71 цього Кодексу. У кримінально-правовій ситуації, коли вчинення нового злочину в період іспитового строку стає фактичною підставою для визнання (скасування) призначеного за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого звільнялась особа, таким, що належить відбувати реально, його самостійне виконання при застосуванні частини 4 статті 70 КК не допускається за наявності підстав для подальшого призначення остаточного покарання за правилами частини 1 статті 71 вказаного Кодексу».
Судом встановлено, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив до набрання законної сили вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року, а злочини, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, після умовно-дострокового звільнення, але протягом невідбутої частини покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року, визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000209 від 21.04.2022, тобто з 22.05.2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 22.05.2022 року по 25.10.2022 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховуючи ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що були підставою для застосування відносно ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, не вбачає підстав для зміни або скасування обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж на 60 днів.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.
Відомостей про процесуальні витрати суду не надано.
Керуючись ст.ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376, 395, 532 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року, визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000209 від 21.04.2022, тобто з 22.05.2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 22.05.2022 року по 25.10.2022 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Речові докази: один диск DVD-R, 4.7 GB, 120, три DVD+R диски зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення, а для особи, яка утримується під вартою - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії такого рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

26.10.22