Провадження №1-кп/127/482/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення:прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Кісниця, Ямпільського району, Вінницької області, громадянина України, одруженого, з неповною середньою освітою, працюючого водієм ТОВ «Компанія-Будінвест», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000083 від 18.01.2021,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2020 близько 16:50 години водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «КАМАЗ 53229 AБC-7DA», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед виїздом з другорядної дороги зі сторони смт. Десна, Вінницького району, на автодорогу Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знаменка, яка пролягає по об`їзній дорозі м. Вінниці, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не переконавшись у власній безпеці та не надавши переваги у русі, виїхав на зазначене перехрестя нерівнозначних доріг, де, з необережності, допустив зіткнення з технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався належною смугою зі сторони вулиці Ватутіна, по головній дорозі.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №165 від 22.03.2021, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому латерального виростка правої великогомілкової кістки, яке за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являвся небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами, а за своїм характером потяг за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102-21/4475-ІТ від 25.03.2021, : «... В ситуації, яка склалася, водій автомобіля Volkswagen Transporter» д/з НОМЕР_2 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «КАМАЗ» д/з НОМЕР_1 шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля до смуги руху останнього, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, при цьому в діях водія ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходилися б у причинному в`язку з виникненням події даної дорожньої-транспортної пригоди. В діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 16.11 ПДР України, при цьому дані невідповідності знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди...».

За вищевикладених обставин водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. п. 10.1. 16.11 Правил дорожнього руху України та вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України, де зазначено :

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;

Дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» - «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі, на яку він виїжджає...».

Порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав частково, суду пояснив, що він рухався за кермом автомобіля «КАМАЗ». Перед виїздом з другорядної дороги, він зупинився біля дорожнього знаку, пропустив два мікроавтобуси, після чого розпочав свій рух, та відчув удар в передню частину свого автомобіля. Також, зазначив, що не бачив транспортний засіб «Volkswagen Transporter», з яким у нього сталося зіткнення, коли виїжджав на перехрестя. Просив суд, не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм, що є основним джерелом його доходу для забезпечення сім`ї.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 04.12.2020 він рухався за кермом автомобіля «Volkswagen Transporter» по головній дорозі. Перед ним рухався автобус, який повертав праворуч, а він мав намір продовжити рух прямо. Також, попереду він бачив автомобіль «КАМАЗ», який стояв не рухаючись, однак раптово розпочав свій рух, він не встиг загальмувати, після чого відбулося зіткнення. В результаті даної дорожньо-транспортної у нього був перелом ноги.

Крім показань потерпілого, вина обвинуваченого доводиться дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- даними протоколу огляду предмета від 26.01.2021, об`єктом якого є комп`ютерний DVD-R диск із записом обставин ДТП (т.1 а.с. 88);

- даними висновку судово-медичної експертизи №165 від 22.03.2021, відповідно до якої згідно наданих медичних документів у ОСОБА_5 було виявлено тілесне ушкодження: закритий компресійний перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки.

Дане тілесні ушкодження у ОСОБА_5 виникло від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення може відповідати терміну, вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи 04.12.2020, за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являвся небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами, а за своїм характером такий, що потяг за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (п.2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.) (т.1 а.с. 105,106);

- даними протоколу огляду транспортного засобу від 18.03.2021, відповідно до якого було оглянуто вантажівку марки «КАМАЗ» д.н.з НОМЕР_1 , при огляді зовнішніх пошкоджень не виявленого, по закінченню огляду транспортний засіб повернуто на відповідальне зберігання власнику (т.1 а.с. 107, 108);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.03.2021,за участю потерпілого ОСОБА_5 , по факту подій ДТП, яка мала місце по вул. Житомирське шосе в районі повороту на смт. Десна, а саме, зіткнення транспортних засобів, та відповідною схемою складеною в ході його проведення (т.1 а.с. 114-116);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.03.2021, за участю ОСОБА_4 по факту подій ДТП, яка мала місце по вул. Житомирське шосе в районі повороту на смт. Десна, та відповідною схемою складеною в ході його проведення (т.1 а.с. 117-119);

- даними висновку судової експертизи технічного стану транспортних засобів №СЕ-19/102-21/4476-ІТ від 21.04.2021, відповідно до якого на момент експертного огляду рульове керування, гальмівна система автомобіля «Камаз», держ. номер НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані.

У деталях та вузлах рульового керування, гальмівної системи автомобіля «Камаз», держ. номер НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах рульового керування, гальмівної системи автомобіля «Камаз», держ. номер НОМЕР_1 наявних несправностей, які б могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено (т.1 а.с. 122-126);

- даними висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102-21/4475-ІТ від 25.03.2021, відповідно до якої в заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Volkswagen-Transporter» держ.номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

В заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля «КАМАЗ» держ.номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1,16.11 Правил дорожнього руху України.

В умовах даної пригоди величина безпечної швидкості руху автомобіля «Volkswagen-Transporter» держ.номер НОМЕР_2 , при умові видимості проїзної частини 340 м, визначається рівною не більше 164.2-281.1 км/год., що в даному випадку є більшою ніж швидкість руху автомобіля «Volkswagen-Transporter» - 70 км/год., яка вказана в постанові про призначення експертизи і може свідчити про відповідність дій водія автомобіля вимогам п.12.2 ПДР України.

В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах вказаних в постанові про призначення експертизи та матеріалах кримінального провадження, водій автомобіля «Volkswagen-Transporter» держ.номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «КАМАЗ» шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «Volkswagen-Transporter» до смуги руху автомобіля «КАМАЗ», тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В заданій дорожній обстановці, технічна можливість попередження зіткнення з автомобілем «Volkswagen-Transporter» у водія автомобіля «КАМАЗ» держ.номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 полягала у виконанні ним вимог п.п.10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, при умові, що до моменту початку розвитку (виникнення) ДТП в автомобілі «КАМАЗ» були відсутні несправності в системах та механізмах, що впливають на керованість даного транспортного засобу.

В заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «Volkswagen-Transporter» ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

В заданій дорожній обстановці, при технічних параметрах вказаних в постанові про призначення експертизи та матеріалах кримінального провадження, в діях водія автомобіля «КАМАЗ» держ.номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1,16.11 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному в`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, при умові, що до моменту початку розвитку (виникнення) ДТП в автомобілі «КАМАЗ» були відсутні несправності в системах та механізмах, що впливають на керованість даного транспортного засобу (т.1 а.с. 129-133).

Також, судом було досліджено:
- витяг з кримінального провадження №0000083 від 18.01.2021 (т.1 а.с. 83);
- постанова про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 26.01.2021, від 18.03.2021 (т.1 а.с. 87,110);
- постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2020 (т.1 а.с. 90,110);
- копії матеріалів адміністративної справи №127/28078/20 (т.1 а.с. 91-103);
- ухвала слідчого суді Вінницького міського суду Вінницької області про накладення арешту на майно від 05.05.2021 (т.1 а.с. 111-113);
Крім того, судом було досліджено диск з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, на якому зафіксовано, як з другорядної дороги на головну має намір виїжджати автомобіль «КАМАЗ», який зупинився перед маневром з увімкненим поворотом ліворуч. Далі, на відео помітно, як автомобіль «КАМАЗ» чекає поки мікроавтобус, який рухався на крайній смузі руху виконає поворот праворуч з головної дороги, та після того, як мікроавтобус розпочав повертати праворуч, автомобіль «КАМАЗ» розпочав рух, не пересвідчившись, що це буде безпечно і що відсутні перешкоди для здійснення маневру, не пропустив транспортний засіб «Volkswagen-Transporter», який рухався у другій смузі по головній дорозі, та здійснив з ним зіткнення.
Заслухавши показання обвинуваченого та потерпілого, дослідивши та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені достатні докази, які «поза розумним сумнівом» вказують на доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Так, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 який зазначив, що він рухався за кермом автомобіля «Volkswagen Transporter» по головній дорозі, однак раптово з другорядної дороги виїхав автомобіль «КАМАЗ», після чого відбулося зіткнення, в результаті якого він отримав перелом ноги, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №165 від 22.03.2021, згідно якої у ОСОБА_5 виявлено закритий компресійний перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки, що належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дані показання, також, повністю узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні вищевказаними письмовими доказами, в тому числі відеозаписом на якому зафіксовано рух транспортних засобів, а також момент їх зіткнення, де чітко вбачається порушення правил дорожнього руху, саме, водієм автомобіля «КАМАЗ».
Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, при умові, що до моменту початку виникнення ДТП в автомобіля «КАМАЗ» були відсутні несправності в системах та механізмах, що впливають на керованість даного транспортного засобу, що підтверджується висновком судової експертизи технічного стану транспортних засобів №СЕ-19/102-21/4476-ІТ від 21.04.2021.
В діях водія ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, крім того він не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «КАМАЗ» шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «Volkswagen-Transporter» до смуги руху автомобіля «КАМАЗ», що підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102-21/4475-ІТ від 25.03.2021 та узгоджується із іншими дослідженими судом доказами.
Диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України наступає за наявності сукупності наступних обставин: а) діяння у виді порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту; б) настання наслідків у виді середньої тяжкості тілесних ушкоджень; в) наявності причинного зв`язку між діянням та наслідками, що настали.
Для притягнення до кримінальної відповідальності за даний вид кримінального правопорушення необхідно чітко встановити, який саме пункт Правил дорожнього руху або експлуатації транспорту було порушено суб`єктом і що саме порушення ПДР призвело до негативних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень або смерті.
Крім того, злочин, передбачений у ст. 286 КК України, визнається необережним. По відношенню до діяння у виді порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту особа може ставитися умисно або необережно, по відношенню до наслідків у виді заподіяння шкоди життю або здоров`ю потерпілого тільки з необережністю.
Таким чином, ОСОБА_4 було порушено п. п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, що знаходяться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілому було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення.
Суд вважає за необхідне зазначити, що всі докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення.
Вищезазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.
Таким чином, всі досліджені у судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, а тому суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
При вирішенні питання щодо обрання покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд зважає на те, що обвинувачений раніше не судимий (т.1 а.с. 134), за місцем роботи зарекомендував себе, як відповідальний, старанний, спокійний і дисциплінований працівник (т.1 а.с. 136), за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а.с. 137), має на утриманні двох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 154).

Відповідно до роз`яснень зазначених у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», слідує, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним та такими можуть визнаватися і інші обставини.
Згідно із ч. 2 ст. 66 КК України при призначення покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України
Таким чином, суд вважає, що обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, враховуючи визнання вини під час здійснення досудового розслідування, а також вперше притягнення до кримінальної відповідальності.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, необережну форму вини, наявність постійного місця проживання та роботи, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді обмеження волі на строк, визначений в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України.

При цьому враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утримані двох дітей, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та про можливість звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки реальне відбуття покарання обвинуваченим не буде відповідати інтересам суспільства на даний час.

Вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання судом враховано обставини справи в їх сукупності, у тому числі й ті, що характеризують особу обвинуваченого та інші обставини, які мають суттєве значення.
Зокрема, відповідно до характеристики з місця роботи ОСОБА_4 , офіційно працевлаштований в ТОВ «Компанія-Будінвест» з 14 лютого 2019 року по теперішній час на посаді водія автотранспортних засобів. За час трирічної роботи на підприємстві зарекомендував себе, як відповідальний, старанний, спокійний та дисциплінований працівник (т.1 а.с. 136).
Крім того, ОСОБА_4 має на утриманні двох дітей, яких забезпечує, саме працюючи водієм (т.1 а.с. 154).
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У відповідності до ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який призначене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що у кожному випадку призначаючи покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Таким чином, суд приходить до висновку, про недоцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами позбавить обвинуваченого можливості заробляти кошти та поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище, оскільки обвинувачений працює на посаді водія, що є основним видом його трудової діяльності.
Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судових експертиз (т.1 а.с. 121,128), оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 61, 65-67, 69, 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі, із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в загальній сумі 2288,30 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень в кримінальному провадженні.

Арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області №127/6964/21 від 05.05.2021 скасувати.
Речові докази в кримінальному провадженні №0000083, а саме:
- DVD - диск з відеозаписом події ДТП, після набуття вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження;
- вантажівку марки «Камаз» д.н.з НОМЕР_1 , яка передана на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , після набуття вироком законної сили залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1