ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 Справа №607/191/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 05 грудня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, працюючого водієм у ТОВ «Т-Бетон», зареєстрованого в с.Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Надалі, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався на підставі Законів України № 2119-ІX від 15.03.2022, № 2212-ІХ від 21.04.2022, № 2263-IX від 22.05.2022 та № 2500-ІХ від 15.08.2022.

Зокрема, 15.08.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України: «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2500-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 573/2022 від 12.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував на стоянці біля ТОВ «АТБ-маркет», що знаходиться за адресою: с. Петриків, вул. Шептицького, 5-Б, Тернопільського району Тернопільської області, раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, який він реалізував за наступних обставин.

Так, 20 листопада 2022 року о 14 годині 40 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на стоянці біля ТОВ «АТБ-маркет», що знаходиться за адресою: с. Петриків, вул. Шептицького, 5-Б, Тернопільського району Тернопільської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу таємно викрав купівельний візок об`ємом 80 л з підстаканником, що знаходився у користуванні, вартістю 2572,90 гривень та переніс його у автомобіль марки «Renault» модель «Kangoo», н.з. НОМЕР_1 , після чого з викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину поїхав та в подальшому розпорядився викраденим на свій власний розсуд, чим спричинив ТОВ «АТБ-маркет» матеріальної шкоди на суму 2572,90 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

В ході підготовчого судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений та прокурор повідомили суд про досягнуту між ними угоду про визнання винуватості від 02.03.2023, згідно якої сторони угоди підтвердили формулювання обвинувачення.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав угоду, яка укладена між прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , складеної в присутності захисника ОСОБА_5 , про визнання винуватості від 02 березня 2023 року, згідно якої сторони дійшли згоди щодо визнання винуватості, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, виду та міри покарання обвинуваченому.

Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_3 свою вину визнав у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.4.ст.185 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 показав, що вказана угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також обвинувачений зрозумів роз`яснені судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду.

Представник потерпілої сторони ТОВ «АТБ-Маркет» ОСОБА_6 до суду подав заяву, згідно якої не заперечував щодо затвердження угоди. Крім цього, вказав, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки викрадені товарно-матеріальні цінності повернуті.

Згідно абз.5 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода не суперечить вимогам ст.472 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України є : щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; наявність на утриманні малолітньої дитини; добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням всіх встановлених обставин у кримінальному провадженню, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, наявності пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме : щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди, наявністю на утриманні малолітньої дитини та відсутністю обтяжуючих обставин, суд вважає, що необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу, тобто призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Також з обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-22/11697-ТВ від 29.12.2022 в розмірі 943,90 грн в користь держави.

Речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст.469, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 02 березня 2023 року про визнання винуватості укладену між прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , складеної в присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000222 від 05.12.2022.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання за цією статтею із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази: купівельний візок, який знаходиться на зберіганні ТОВ «АТБ - маркет», залишити в розпорядженні власника майна.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-22/11697-ТВ від 29.12.2022 в розмірі 943,90 грн (дев`ятсот сорок три гривні дев`яносто копійок) в користь держави, оскільки такі витрати виникли при проведенні експертиз речових доказів в межах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст.394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.2 ст.473 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1