Єдиний унікальний № 510/1002/16-к
Провадження № 1-кп/946/279/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

про звільнення особи від кримінальної відповідальності

та про закриття кримінального провадження

03 квітня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000238, 0000372, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рені Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_6 , його представник ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 .

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Суд, з урахуванням думок учасників судового провадження, того, що потерпілі вже були допитані, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), дійшов висновку про проведення судового засідання без їх участі.

Суть питання, що вирішується

1.Під час судового розгляду захисниця ОСОБА_5 звернулися до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК, на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, та про закриття кримінального провадження відносно нього.

Встановлені судом обставини

2.Згідно обвинувальному акту зі зміненим обвинуваченням, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 10.04.2016 приблизно о 20:20 годині він, знаходячись на робочому місці в черговій частині локомотивного Депо - Рені Одеської області, розташованого по вул. Соборній (Леніна), 30 у м. Рені Одеської області, в ході раптово виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільного небезпечних наслідків у результаті своїх дій, підійшовши ззаду до ОСОБА_6 , в той момент коли останній сидів за письмовим столом, умисно наніс ОСОБА_6 декілька ударів кулаками обох рук в область обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому суглобового відростку нижньої щелепи зліва, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості по критерію розладу здоров`я строком понад три тижні (більше ніж 21 день).

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, а саме в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

3.Крім того, ОСОБА_3 також обвинувачується у тому, що 03.09.2018 близько 20:30 години він, знаходячись біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , під час конфлікту зі ОСОБА_8 , виниклого на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою завдання шкоди здоров`ю, умисно наніс кулаком правої руки один удар по лівій частині голови ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв їй тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

4.У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 хоча і не визнав вину у висунутому обвинуваченні, але клопотання захисниці ОСОБА_5 підтримав та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому надав суду свою згоду на закриття кримінального провадження з вказаної нереабілітуючої підстави.

5.Представник потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_7 , пославшись на імперативність положень ст. 49 КК, не заперечив проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження.

6.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні висловила думку про можливість закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за нереабілітуючими підставами - на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому прокурор послалася на те, що обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 309 КК, після вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, відповідно до ч. 3 ст. 49 КК не перериває строк давності за цим нетяжким злочином.

7.З довідки про судимість від 31.03.2023 вбачається, що ОСОБА_3 раніше не судимий, обвинувальні вироки відносно нього не ухвалювалися, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.03.2022 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження відносно нього за ч. 1 ст. 129 КК було закрите. Також ж цієї довідки вбачається, що 26.08.2022 до суду направлений обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК, який станом на час складання довідки (31.03.2023) не розглянутий.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

8.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідив надані документи, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження відносно нього з таких підстав.

9.Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

10.Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

11.Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

12.Як було встановлено, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 10.04.2016 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, яке в силу ст. 12 КК на час його вчинення відносилося до категорії злочинів середньої тяжкості, а на даний час відноситься до категорії нетяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років, та у вчиненні 03.09.2018 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, яке в силу ст. 12 КК на час його вчинення відносилося до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, а на даний час відноситься до категорії кримінальних проступків, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

13.Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК чинної редакції, а також у редакції, чинної на час вчинення діянь, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі (злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі), а також минули п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років (злочину середньої тяжкості).

14.Будь-яких даних, які би свідчили про ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від досудового розслідування чи суду, не встановлено, у зв`язку з чим строки давності відповідно до ч. 2 ст. 49 КК не зупинялись.

15.Згідно ч. 3 ст. 49 КК, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

16.Враховуючи, що ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні 03.09.2018, тобто після 10.04.2016, кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, а не злочину, то в силу наведених положень ч. 3 ст. 49 КК це не перериває строк давності за його обвинуваченням у вчиненні 10.04.2016 нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК. Також, хоча згідно довідки про судимість, 26.08.2022 до суду і був направлений обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 про його обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК, але станом на теперішній час жодне рішення по ньому не ухвалювалось, і, крім того, обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК, яке відповідно до ст. 12 КК відноситься до кримінальних проступків, також в силу наведеної ч. 3 ст. 49 КК не перериває перебіг давності як за обвинуваченням за ч. 1 ст. 122 КК, так і за обвинуваченням за ч. 2 ст. 125 КК.

17.Таким чином, п`ятирічний строк давності притягнення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК слід обчислювати з 10.04.2016, а трирічний строк давності його притягнення за ч. 2 ст. 125 КК - з 03.09.2018, без зупинень та переривань цих строків.

18.Саме формулювання вказаних положень ст. 49 КК, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.

19.Крім того, чинним законодавством не заборонено звільняти особу від кримінальної відповідальності та закривати кримінальне провадження у зв`язку з тим, що особа не визнає свою винуватість. З наведеної ч. 8 ст. 284 КПК випливає, що єдиною умовою для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є лише згода обвинуваченого на це. У даному ж випадку обвинувачений ОСОБА_3 надав суду свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з цим.

20.При цьому суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.07.2021 № 552/5595/18, згідно якій за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

21.Таким чином, враховуючи, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 10.04.2016 нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років (на час його вчинення - злочин середньої тяжкості), а також 03.09.2018 кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі (на час його вчинення - злочин невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі), після чого він нових злочинів не вчиняв, то на день вирішення питання про його звільнення від кримінальної відповідальності минули строки більш ніж п`ять років з 10.04.2016 (обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК) та більш ніж три роки з 03.09.2018 (обвинувачення за ч.2 ст. 125 КК), тому, а також з урахуванням згоди обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі імперативних положень ст. 49 КК він має бути звільнений від кримінальної відповідальності як за ч. 1 ст. 122 КК, так і за ч.2 ст. 125 КК.

22.Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, то кримінальне провадження відносно нього за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК має бути закрите на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК.

23.За змістом ч. 1 ст. 129 КПК, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому тільки лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

24.Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні перелічені у ч. 1 ст. 129 КПК судові рішення не ухвалюються, а постановляється ухвала про закриття кримінального провадження, то цивільний позов ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди не може бути розглянутий судом, у зв`язку з чим він підлягає залишенню без розгляду. Потерпілий відповідно до ч. 7 ст.128 КПК має право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 284, 370 - 372, ч. 2 ст. 376 КПК, суд -

постановив:

1.Клопотання захисниці ОСОБА_5 задовольнити.

2.Звільнити ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК.

3.Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2016 за № 0000238 та 04.09.2018 за №0000372, відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності.

4.Цивільний позов ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду. Роз`яснити потерпілому його право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

5.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

6.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

7.Повний текст ухвали оголошений 04 квітня 2023 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1