Справа № 953/6060/22
н/п 1-кс/953/4285/22
"01" листопада 2022 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
Згідно з відміткою на поштовому конверті клопотання про арешт майна направлено на адресу Київського районного суду м. Харкова 26 жовтня 2022 року, тобто з дотриманням строків, передбачених КПК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що 24.10.2022 близько 17 годині 40 хвилин військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , у салоні якого також знаходився пасажир - військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 , рухаючись по дорозі Т-21-21 зі сторони с. Малинівка Лозівського району Харківської області у напрямку с. Бурбулатово Лозівського району Харківської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки Chevrolet Cruzе, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку у своїй смузі руху, у салоні автомобіля якого перебувала пасажир ОСОБА_8 . У результаті зіткнення транспортних засобів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від отриманих травм померли на місці.
25 жовтня 2022 року проведений огляд місця ДТП, у ході якого виявлений та вилучений автомобіль марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , який має сліди механічних пошкоджень, що утворилися від зіткнення, та який у подальшому був поміщений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів слідчого відділу №1 СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області.
Прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучений у ході проведення огляду місця події транспортний засіб є знаряддям вчинення вказаного кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, а також з метою призначення у подальшому судових експертиз, висновки яких будуть долучені до матеріалів кримінального провадження та будуть використані як докази під час судового розгляду, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій уточнив клопотання та просив накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , володільцем якого є військова частина НОМЕР_2 .
Представник володільця майна лейтенант юстиції ОСОБА_10 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_2 на підставі довіреності від 05 червня 2022 року у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника військової частини НОМЕР_2 , щодо задоволення клопотання не заперечує.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.
Зі змісту протоколу огляду місця ДТП від 24 жовтня 2022 року вбачається, що 24 жовтня 2022 року у період часу з 23 години 30 хвилин до 02 години 10 хвилин 25 жовтня 2022 року за адресою: 930 метрів від будинку АДРЕСА_1 проведений огляд місця ДТП, під час якого був оглянутий та вилучений транспортний засіб «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому виявлені сліди механічних пошкоджень, які утворилися внаслідок зіткнення.
Відповідно до акту прийому-передачі транспортний засіб «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , ввезений на територію України у якості благодійної допомоги та прийнятий військовою частиною НОМЕР_2 , отже володільцем майна є військова частина НОМЕР_2 .
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тимчасово вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, зберіг на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, відповідно до ст. 91 КПК України майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Крім того, при прийнятті рішення, слідчий суддя враховує положення ст. 173 КПК України про розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, а також положення, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до яких заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не надано та слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до п.20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт шляхом встановлення заборони ремонтування, користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене 25 жовтня 2022 року під час огляду місця події майно, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , володільцем якого є військова частина НОМЕР_2 .
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1