Справа № 308/119/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання процесуального прокурора у кримінальному провадженні №0000294 прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням, згідно якого просить накласти арешт на майно, вилучене 29.12.2022 у ході обшуку транспортного засобу марки AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: 1700 доларів США, купюрами по 100 доларів кожна; 35 000 гривень (тридцять п`ять тисяч гривень) - 175 купюр номіналом по 200 грн. кожна, та транспортний засіб марки AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У клопотанні зазначає, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294 від 15.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 310, ч.1 ст.309, ч.1 ст.204 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що УКР ГУНП в Закарпатській області, в ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що на території Закарпатської області діє стійка злочинна група, яка займається незаконним виготовленням, зберіганням, та транспортуванням з метою збуту підакцизних товарів.

Так на виконання доручення працівниками УКР ГУНП в Закарпатській області було встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетні наступні особи: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , який відповідає за виготовлення, зберігає та постачає підроблені марки акцизного податку разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , користується автомобілем марки Тоуоtа land cruiser 300, д.н.з. НОМЕР_2 , який так само за місцем своєї реєстрації та проживання може зберігати підроблені марки акцизного податку, які в подальшому ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , постачають громадянину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_5 , зареєстрований та часто відвідує адресу: АДРЕСА_6 , де поряд розміщений будинок АДРЕСА_7 , який виглядає як складське приміщення, в якому гр. ОСОБА_5 , який користується автомобілем марки Audi Q7 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 імовірно зберігає цигарки, спирт, пляшки та кришки до них, які в подальшому наповнені готовою алкогольною продукцією та опечатані підробленими марками акцизного податку передає громадянину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_9 , та який також часто відвідує невеликий будинок АДРЕСА_10 . Користується автомобілем марки Mercedes Vito червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 . В подальшому гр. ОСОБА_8 дану продукцію, а саме цигарки та алкоголь відвозить за адресою: АДРЕСА_11 , де продукцію для подальшого збуту від нього приймає громадянка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_12 , та громадянка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_13 .

Всі вищезазначені особи за місцями реєстрації, фактичного проживання, місцями які відвідують, складськими та підсобними приміщеннями які відвідують та мають в користуванні можуть зберігати речові докази, які можуть мати вагоме значення в даному кримінальному провадженні.

З метою встановлення обставин протиправної діяльності, 29 грудня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду по справі №308/2783/22 у кримінальному провадженні № 0000294 від 15.11.2021, слідчим, було проведено обшук транспортного засобу марки AUDI Q7, д.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході проведення даного санкціонованого обшуку було виявлено та вилучено наступні речі: 1700 доларів США, купюрами по 100 доларів кожна; 35 000 гривень (тридцять п`ять тисяч гривень) - 175 купюр номіналом по 200 грн. кожна; транспортний засіб марки AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_1 .

30.12.2022 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання прокурор вказує, що грошові кошти, які вилучені в ході обшуку автомобіля є речовим доказом у кримінальному провадженні, позаяк є об`єктом кримінально протиправних дій (предметом вчиненого злочину) та засобами, за допомогою яких здійснювалось фіксування протиправної діяльності.

Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю збереження його як речового доказу з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зазначає, що тимчасово вилучені грошові кошти та транспортний засіб, за допомогою яких здійснювалась незаконна діяльність та рухались причетні особи до вчинення злочину, вилучені в ході проведення обшуку 29.12.2022 року, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження, являються речовими доказами, оскільки відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК України, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів просить накласти арешт на вищезазначене тимчасово вилучене майно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити клопотання, з підстав, зазначених у такому. Зазначив, що тих речей які були зазначені в ухвалі слідчого судді про обшук у транспортному засобі під час обшуку виявлено не було. В ході обшуку підакцизні товари виявлені не були. Доказів , що зазначений у клопотанні транспортний засіб використовувався у незаконній діяльності - немає, є тільки оперативна інформація. В ухвалі слідчого судді про дозвіл на виявлення грошових коштів не було зазначено.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечила. Зазначила, що вилучене у майно не має значення речових доказів. При проведенні обшуку не було знайдено та вилучено жодних речей на відшукання яких надавався дозвіл на обшук. Вилучені грошові кошти є особистими грошовими коштами ОСОБА_5 , які він напередодні зняв з рахунку, що підтверджується платіжним дорученням, оскільки він є ФОП. Жодних доказів використання вилученого автомобіля з незаконною метою прокурором не надано.

Заслухавши думку прокурора, пояснення представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У клопотанні прокурор зазначає, що метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено в ході розгляду клопотання речі, на які прокурор просить накласти арешт вилучені в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 15.12.2022 року у справі № 308/4915/22, згідно з якою слідчим суддею надано дозвіл на обшук автомобіля марки AUDI Q7, д.н. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою документування кримінального правопорушення, пов"язаного з незаконним виготовленням, зберіганням та транспортуванням з метою збуту підакцизних товарів, виявлення, відшукання та вилучення незаконно виготовленого алкоголю та інших підакцизних товарів, мобільних терміналів, сім-карток операторів мобільного зв"язку, чеків та квитанцій про придбання обладнання, інших носіїв інформації (флеш-карти, комп`ютерна техніка), які належать ОСОБА_5 , а також з метою виявлення та вилучення предметів злочинної діяльності, та інших речей та документів, які в подальшому можуть бути використані як доказ кримінального правопорушення та свідчать про протиправну діяльність ОСОБА_5 .

З протоколу обшуку від 29.12.2022 року вбачається, що під час проведення обшуку вищевказаного автомобіля було виявлено та вилучено грошові кошти, а саме: 1700 доларів США, та 35 000 грн.

Разом із тим, речей та документів, з метою виявлення яких проводився обшук, про що зазначено в ухвалі слідчого судді, знайдено не було.

Крім того, обгрунтовуючи належність вилучених грошових коштів до речових доказів прокурор вказує, що вилучені грошові кошти є об"єктом кримінально протиправних дій (предметом вчиненого злочину).

Проте, слідчий суддя звертає увагу, що грошові кошти не є предметом кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, оскільки предметом зазначеного кримінального правопорушення є алкогольні напої, тютюнові вироби та інші підакцизні товари.

Представник власника майна у судовому засіданні заперечила щодо визнання вилучених грошових коштів речовими доказами, зазначивши , що вказана сума грошових коштів була знята ОСОБА_5 для особистих потреб із власного банківського рахунку, частина з яких була обміняна на іноземну валюту та надала суду копію платіжного доручення №23 , з якого убачається, що 23.12.2022 року ОСОБА_5 перевів на власний поточний рахунок 10000,00 грн. як дохід підприємця.

Доказів, які б підтверджували, що вилучені грошові кошти набуті ОСОБА_5 протиправним шляхом, що давало б можливість віднести їх до категорії речових доказів, прокурором не надано. Не зазначено прокурором про наявність таких доказів, ні у клопотанні про арешт майна, ні у судовому засіданні з розгляду клопотання.

Прокурором в судовому засіданні не доведено також наявність підстав для віднесення вилученого автомобіля марки AUDI Q7, д.н. НОМЕР_1 до категорії речових доказів, оскільки будь-яких речей, які б свідчили про діяльність, пов"язану з незаконним виготовленням, зберіганням та транспортуванням з метою збуту підакцизних товарів з використанням зазначеного автомобілі не виявлено. Про відсутність доказів , що зазначений у клопотанні транспортний засіб використовувався у незаконній діяльності, зазначив у судовому засіданні і прокурор .

Посилання прокурора на те, що 29.12.2022р. вилучені в ході проведення обшуку транспортного засобу предмети та речі постановою слідчого ОСОБА_11 визнані речовими доказами не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах долучених до клопотання міститься не підписана слідчим постанова, а належної постанови слідчого про визнання предмету речовим доказом прокурор у судовому засіданні не надав.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтовувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі» Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп.69 і 73 , Series A N 52). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

В даному випадку накладення арешту на грошові кошти в сумі 1700 дол. США та 35000 грн., а також на автомобіль марки AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вилучені в ході проведення 29.12.2022 року обшуку вказаного автомобіля не відповідатиме принципам законності задля реалізації та досягнення мети і завдань кримінального провадження, а відтак не є вочевидь необхідним заходом допустимим у демократичному суспільстві.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Прокурором в судовому засіданні не доведено, що в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують на такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт зазначеного в клопотанні майна.

Відтак, доводи прокурора щодо необхідності накладення арешту з метою забезпечення збереження майна як речових доказів, є безпідставними та немотивованими.

Беручи до уваги вищевикладене, оцінюючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, обґрунтованість необхідності обмеження у праві власності майном, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є необґрунтованим, а тому у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Також, слідчий суддя роз"яснює, що відповідно до ч.3 ст.169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись ст.ст. 167-169, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання процесуального прокурора у кримінальному провадженні №0000294 прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке вилучене 29.12.2022 р. у ході обшуку транспортного засобу марки AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: 1700 доларів США, купюрами по 100 доларів кожна; 35 000 гривень (тридцять п`ять тисяч гривень), 175 купюр номіналом по 200 грн. кожна; транспортний засіб марки AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 - відмовити.

Вилучені 29.12.2022 р. у ході обшуку транспортного засобу марки AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме : 1700 доларів США, купюрами по 100 доларів кожна; 35 000 гривень (тридцять п`ять тисяч гривень), 175 купюр номіналом по 200 грн. кожна; транспортний засіб марки AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 - повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1