Справа № 134/642/22
Провадження №11-кп/801/122/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000035 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 10.11.2022, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП», ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП» на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в сумі 97480,81 грн. та моральну шкоду в сумі 4487,04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 60000 грн. моральної шкоди та 855,50 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

08 лютого 2022 року близько 08 години 40 хвилин ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21043, реєстрацій номер НОМЕР_3 , рухаючись зі швидкістю близько 20 км/год по вул. Благовіщенській в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, поблизу місцевого кладовища, в порушення вимог п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР), при здійсненні поворот праворучу на вул. Лесі Українки в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області не врахував дорожню обстановку, а саме те, що проїжджа частина знаходилася в слизькому стані, внаслідок чого автомобіль почало заносити та він ( ОСОБА_8 ) виїхав на зустрічну смугу руху, де передньою частиною свого автомобіля допустив зіткнення з лівою частиною автомобіля марки GEELY MR 7151 А, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який рухався по вул. Лесі Українки в напрямку вул. Благовіщенська в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області під керуванням ОСОБА_9 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки GEELY MR 7151 А, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забійної рани в лівій виличній ділянці, яка має незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, та відноситься до легких тілесних ушкоджень; закритої черепно-мозкової травми перелом кісток склепіння черепа (перелом правої скроневої кістки), забій головного мозку, яка має ознаки небезпечних для життя ушкоджень, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу, через різні проміжки часу, спричиняють загрозливі для життя явища та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_8 п. п. 10.1, 12.1 ПДР.

Вказані порушення ПДР, допущені водієм ОСОБА_8 , знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_9 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність своєї вини, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та застосувати до нього ст. 75, ст. 76 КК України звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком та без позбавлення права керування транспортним засобом.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначає, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одружений, працює на посаді укладальника-пакувальника в Крижопільській філії ТОВ «ТЕРРА ФУД», тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Прокурор відмовився від апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_9 подала свої заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_8 в якій просила залишити її без задоволення, а вирок суду без зміни, оскільки обвинувачений не розкаявся та не відшкодував заподіяної шкоди.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідача, адвоката та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, прокурора та потерпілу, які просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити, а апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора - закрити.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В ч. 2 ст. 65 КК України зазначено «Особі ,яка вчинила злочин , має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Згідно з частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки: саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, рішення суду в частині призначення покарання ОСОБА_8 , у виді реального позбавлення волі, не достатньо вмотивовано та не відповідає вимогам норм закону зазначених вище.

До таких висновків апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_8 скоїв злочин з необережності, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце роботи, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, мешкає із родиною та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Згідно досудової доповіді виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення або обмеження волі, бо не становить високої небезпеки для суспільства.

За таких обставин відбування призначеного покарання у виді 3 років 6 місяців реально, на переконання апеляційного суду, є надто суворим і його застосування потягне за собою порушення засад виваженості та справедливості, які включають наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, що на переконання колегії суддів не відповідатиме меті покарання, гуманності та справедливості.

За час розгляду справи в апеляційному суді обвинувачений повністю відшкодував потерпілій шкоду та просив вибачення.

На переконання апеляційного суду, така посткримінальна поведінка ОСОБА_8 засвідчує про його каяття, характеризує суб`єктивне ставлення до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнав свою провину, критично оцінив свої дії, шкодує з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію подальшою правомірною поведінкою, бажанням стати корисним суспільству та допомогти родині.

Незважаючи на ці обставини потерпіла наполягала на реальному позбавленні волі обвинуваченого.

Суд вважає, що позиція потерпілої важлива при призначенні покарання, однак не є визначальною.

Необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.18 у справі №634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що незважаючи на позицію потерпілої, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів є звільнення його від призначеного основного покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Оскільки колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства тому, тому вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити.

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 10.11.2022, яким засуджено ОСОБА_8 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_10