Справа № 355/114/23
Провадження № 1-кп/355/81/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002253 від 26.10.2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, не працюючий, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2023 року до Баришівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатком у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002253 від 26.10.2023 року, за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

25 січня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення був прийнятий до провадження Баришівським районним судом Київської області та призначений до підготовчого судового засідання на 27 січня 2023 року.

В судовому засіданні прокурор просила призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, вважає, що підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту немає, кримінальне провадження підсудне Баришівському районному суду Київської області.

Крім того, прокурор звернулася з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 60 днів.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 3. 5 ст. 177 КПК України, на підставі яких ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечують проти призначення справи до розгляду.

Проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечують, вказують на необґрунтованість та недоведеність ризиків, на які посилається прокурор в клопотанні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що підстав для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування немає.

Підстав для закриття кримінального провадження провадження немає, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України.

Кримінальне провадження підсудне Баришівському районному суду Київської області.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні суддею однособово, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.

Так, суд вважає з урахуванням вищевикладеного необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, свідків.

Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , мотивуючи свою позицію тим, що ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою відповідно до вимог п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого чи свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, закон передбачає застосування запобіжного заходу з метою запобігання саме спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Суд вважає доведеним прокурором наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час є реальними та дійсними, та неможливість обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у зв`язку з наступним.

Суд вважає, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується в злочині, строк покарання за який передбачено від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, через що ОСОБА_4 може переховуватись від суду.

Враховуючи, що свідки не були опитані судом, існує ризик того, що обвинувачений може вчинити на них вплив з метою зміни показів в суді, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу обвинуваченого він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Крім цього, обвинувачений проживав в орендованій квартирі, яка йому не належить, а тому обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту за вказаною адресою не відповідає завданням кримінального провадження. Також, за місцем реєстрації обвинувачений тривалий час не проживав.

Неможливе і застосування до обвинуваченого і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до судді із вказаним клопотанням не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно обвинуваченого саме такого запобіжного заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважає над повагою до особистої свободи; національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який превалює над загальною нормою про повагу до свободи людини.

В даному випадку, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанаєв проти України» обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

Двомісячний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 28.01.2023 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладені вимоги, суд вважає, що слід визначити заставу у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченого, зокрема його майновий стан, яка здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та має бути призначена у розмірі, що становить вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави передбачений вимогами ст. 182 КПК України є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст. ст. 178, 182, 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177,182, 183,194,199,314,315, 372,532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, призначити до розгляду в відкритому судовому засіданні в приміщенні Баришівського районного суду Київської області на 10 год. 00 хв. 06. 02. 2023 року.

В судове засідання викликати прокурора, захисника, доставити обвинуваченого.

Клопотання прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін 60 днів до 27 березня 2023 року включно.

Визначити для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720, 00 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень) 00 коп., при внесенні якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти звільнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної судом в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Зобов`язати ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави прибувати за кожною вимогою до суду за першою вимогою, та у визначене місце, день та час, а також не відлучатися із місця проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та (або) місця роботи.

У разі якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, чи відлучиться з місця проживання без дозволу суду, застава звертається в дохід держави, а суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в частині оскарження продовження тримання під вартою протягом 7 днів до Київського апеляційного суду.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1