печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

29.03.2023 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000005.

Слідчий або прокурор у судове засідання не з`явились, слідчий направив заяву про розгляд клопотання без його участі та задоволення клопотання.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені 04.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

З грудня 2020 року по теперішній час на території України організована група осіб, у склад якої увійшов ОСОБА_4 та інші особи, незаконно заволоділи транспортними засобами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зокрема: автомобілем «RENAULT LOGAN», номер кузова: НОМЕР_1 , автомобілем «HYUNDAI SONATA», номер кузова: НОМЕР_2 , автомобілем «RENAULT LOGAN», номер кузова: НОМЕР_3 , автомобілем «RENAULT LOGAN», номер кузова: НОМЕР_4 , автомобілем «HYUNDAI SONATA», номер кузова: НОМЕР_5 , загальна вартість яких складає 1 360 000 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом внесені 04.01.2023 до ЄРДР за № 0000005 за ч. 3 ст.289 КК України.

Приводом для внесення відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, одним із фактів незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_5 , вказаним у заяві, є обставини усної домовленості за умовами договору лізингу із ОСОБА_7 , котрий у подальшому, увійшовши в довіру до ОСОБА_5 , незаконно заволодів автомобілем «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_6 .

Під час допиту потерпілого ОСОБА_5 отримано відомості, що останній має у власності автомобіль «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_6 (номер кузова: НОМЕР_5 ). 25 вересня 2022 року під час зустрічі з потерпілим ОСОБА_5 громадянин Туркменістану, ОСОБА_8 запропонував усну домовленість з приводу ремонту автомобіля «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_6 .

Згодом потерпілий ОСОБА_5 дізнався, що HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_6 (номер кузова: НОМЕР_5 ), переоформили без його відома та згоди та перебуває у фактичному володіння невстановленої особи.

ОСОБА_4 виїхав за кордон, з потерпілим припинив спілкування та транспортний засіб не повернув, який потерпілий ОСОБА_5 оцінює близько 10 000 доларів США. Таким чином, на думку потерпілого, має місце факт незаконного заволодіння його транспортним засобом.

Крім того, від потерпілого ОСОБА_5 надійшла позовна заява до відповідача ОСОБА_9 , про відшкодування матеріальної шкоди у кримінальному провадженні завданої протиправними діями на суму 10 000 доларів США.

Окрім цього від потерпілого ОСОБА_5 надійшло клопотання про накладення арешту на майно, а саме транспортний засіб «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_6 (номер кузова: НОМЕР_5 ), зважаючи на те, що у разі не накладення арешту на транспортний засіб «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_6 (номер кузова: НОМЕР_5 ), є цілком обґрунтовані ризики того, що майно буде незаконно відчужене, що унеможливить забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, який заявлений потерпілим.

В ході досудового розслідування встановлено, що автомобіль «HYUNDAI SONATA» (номер кузова: НОМЕР_5 ) н.з. НОМЕР_6 , переоформлено на ОСОБА_10 , «HYUNDAI SONATA» (номер кузова: НОМЕР_5 ) н.з. НОМЕР_7 .

Згідно з довідки ТЗ транспортний засіб «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_7 (номер кузова: НОМЕР_5 ), право власності на який згідно з інформацією Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України належить ОСОБА_10 .

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У даному випадку, підставою застосування арешту майна - є заборона для осіб у володінні яких воно знаходиться віджувати, користуватись та видозмінювати майно.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, збереження речового доказу.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, що арешт може бути накладено у встановленому Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи викладене, в зв`язку з метою забезпечення збереження вищевказаного майна як речових доказів, або ненастання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування ОСОБА_10 майном, а саме на транспортний засіб «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_7 (номер кузова: НОМЕР_5 ).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1