Справа № 476/503/22
Провадження № 1-кп/476/21/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Єланець кримінальне провадження, внесене 17.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Півні Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, освіта вища, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 Кримінального кодексу України -

ВСТАНОВИВ:

Обвинуваченого ОСОБА_5 , старшого лейтенанта запасу наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.02.2022 року №28 прийнято на військову службу, призначено на посаду командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та визнано таким, що з 28.02.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою шпк «капітан».

Відповідно до положень п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. У тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Таким чином, з 28.02.2022 року, тобто з моменту зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу втрати ввіреної йому стрілецької зброї останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Згідно ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців певні обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Згідно ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань,- доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Крім того, згідно ст.ст. 111,112 Статуту старший лейтенант ОСОБА_5 в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного(корабельного) господарства. Командир роти (корабля 4 рангу підпорядковується командирові батальйону (дивізіону кораблів) і є прями начальником усього особового складу роти (корабля). Командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний: підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності; організовувати в роті (на кораблі) бойову підготовку, складати розклад занять на тиждень, проводити заняття з офіцерами, прапорщиками (мічманами) і сержантами (старшинами), а також з підрозділами роти (корабля); знати тактику дій роти в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами роти під час навчань і в бою; досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність; перевіряти знання, практичні навички рядових, сержантів (старшин), прапорщиків (мічманів) та офіцерів роти (корабля); знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові якості та морально-психологічний стан кожного військовослужбовця роти (корабля), постійно проводити з ними індивідуальну виховну роботу; виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння бойової техніки та майна роти (корабля); піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань; організовувати розміщення особового складу в місцях постійної дислокації та в остьових умовах, підтримувати внутрішній порядок і дисципліну в роті (на кораблі); підтримувати в належному стані та вдосконалювати навчальну матеріально-технічну базу роти; вести встановлений облік занять з бойової підготовки та облік особового складу роти (корабля), знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком, а також наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів; перевіряти підготовку та стан озброєння і техніки роти (корабля) перед кожним виходом на навчання чи заняття, а також їх наявність після повернення із занять та навчань, вживати заходів до запобігання катастрофам, аваріям і поломкам, тратам зброї та боєприпасів (командирові корабля, крім того, забезпечувати живучість корабля та безпеку його плавання).

Згідно з положеннями ст. ст. 1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організація Збройних Сил України. До військового майна належать, зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, технічне майно, майно зв`язку тощо. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною воно набуває статусу військового майна. Особи, винні у порушенні вимог цього Закону притягаються до відповідальності згідно із законом.

Пунктом 13 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання майна військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225 визначено, що військове майно зберігається з дотриманням вимог, передбачених документацією заводів-виробників; умови зберігання цього майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати.

Також, згідно вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10. 2019 року № 160-ІХ, установлено, що військовослужбовці зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоди. Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Однак, незважаючи на вищевикладене, старший лейтенант ОСОБА_5 , діючи в порушення зазначених вище вимог законодавства із злочинною недбалістю, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, допустив їх порушення за наступних обставин.

01.03.2022 року на виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до накладної на (видавання) здавання військового майна, старшим лейтенантом ОСОБА_5 отримано в ІНФОРМАЦІЯ_4 під особистий підпис, та ввірено в службове користування, окрім іншого військового майна, 17 ящиків з автоматами АК-74, по 12 автоматів у кожному ящику, у загальній кількості 204 одиниці, які він був зобов`язаний доставити до ІНФОРМАЦІЯ_3 та здати на зберігання особі, яка відповідає за зберігання та видачу зброї і боєприпасів у вказаному відділі.

01.03.2022 року у період з 16:00 години до 19:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, старший лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, проходячи службу на посаді командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16, 17, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», п. 13 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання майна військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 року № 1225, діючи із кримінальною протиправною недбалістю, в умовах воєнного стану, перебуваючи на території внутрішнього двору ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок порушення правил зберігання, втратив ввірену для службового користування зброю, а саме: автомат АК-74 № НОМЕР_1 ; автомат АК-74 № НОМЕР_2 ; автомат АК-74 № НОМЕР_3 ; автомат АК-74 № НОМЕР_4 ; автомат АК-74 № НОМЕР_5 ; автомат АК-74 № НОМЕР_6 ; автомат АК-74 № НОМЕР_7 ; автомат АК-74 № НОМЕР_8 ; автомат АК-74 № НОМЕР_9 ; автомат АК-74 № НОМЕР_10 , чим спричинив шкоду державі в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 35857,98 грн. з врахуванням кратності відповідно до Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» розмір спричиненої шкоди складає 358 579,80 грн.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 413 КУпАП, а саме втрата ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил її зберігання, вчинена в умовах воєнного стану.

28.10.2022 року між прокурором Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 3 ст. 413 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, активно сприяв встановленню всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, з`явився з зізнанням, зробив відповідні висновки та щиро розкаявся у вчиненому. Завдана кримінальним правопорушення шкода ОСОБА_5 частково відшкодована в розмірі 23035,06 грн., з врахуванням кратності відповідно до Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» складає 230350,60 грн., шляхом повернення втраченої зброї (6 автоматів АК-74 №№2180735-82, 7057739-90, НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , 701623-80, 7058207-90). З врахуванням вказаних обставин сторони вважали можливим призначити покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст. 69 КК України, а саме прийти до іншого більш м`якого виду остаточного покарання не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 413 КК України у вигляді штрафу 1800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 30600 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 просив вказану угоду затвердити. Винним себе у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та просив призначити узгоджений вид та розмір покарання.

Захисник ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що під час укладення угоди дотриманні вимоги та правила КПК та КК України. А тому просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та ОСОБА_5 .

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визнаний потерпілим у кримінальній справі не заперечує проти угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України суд враховує з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше, утримання малолітньої дитини, статус учасника бойових дій, наявність державної нагороди, позитивна характеристика за місцем проходження військової служби, часткове відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України суд не вбачає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Перевіривши відповідність угоди нормам процесуального та матеріального права, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Враховуючи обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, до яких суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданої злочином шкоди суд приходить до переконання за можливе при призначенні покарання ОСОБА_7 застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 413 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процесуальні витрати у справі та речові докази відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Відповідно до частини першої статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

По даній справі прокурором Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 завданої кримінальним правопорушенням шкоди, яка з урахуванням часткового відшкодування складає 12822,92 грн. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», згідно переліку озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у десятикратному співвідношенні до їх вартості, тобто в даному випадку 128 229,20 грн. Обвинувачений вказані позовні вимоги визнав повністю.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши надані докази, суд вважає, що вказаний позов є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 від 28 жовтня 2022 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30600 (тридцять тисяч шістсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 . Код , МФО 820172, розрахунковий рахунок НОМЕР_11 у ДКСУ в м. Києві) збитки завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 128229 (сто двадцять вісім тисяч двісті двадцять дев`ять) грн. 20 коп.

Необхідність у застосуванні запобіжних заходів відсутня.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1