Справа №760/978/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 р. м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України, дані про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011732 від 11.10.2017 р. клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 , було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 листопада 2022 р. включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Прокурор в своєму клопотанні просила продовжити строк перебування під вартою обвинуваченого. Зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали, оскільки на даний час свідки не допитані. Прокурор вкотре вказала, що діяння, які інкримінуються обвинуваченому, мають насильницькій характер, обвинувачений переховувався від слідства, перебував у розшуку за кордоном в Росії, де був затриманий в порядку міжнародної допомоги та направлений в Україну.

Таким чином, на думку прокурора, обвинувачений може впливати на свідків, вчинити інший злочин, а також переховуватися від суду.

Виходячи із цього прокурор просила строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжити.

Обвинувачений та захисник проти продовження строку дії запобіжного заходу заперечували.

Захисник вказав, що обвинувачений не може переховуватися від суду, оскільки має орендоване житло та цивільну дружину, зазначив також, що у обвинуваченого вилучені всі документи, отже він не зможе виїхати за кордон. Крім того, вплив на свідків із сторони обвинуваченого є неможливим, оскільки внаслідок збройної агресії РФ проти України встановити місце знаходження свідків вкрай важко.

Захисник також зазначив, що обвинувачений травмований, а тому йому необхідна тривала реабілітація. В зв`язку із цим він направив запит до ДУ "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України". На свій запит він отримав відповідь, виходячи із змісту якої, стан здоров`я обвинуваченого є задовільним, однак обвинувачений тричі не був доставлений в судові засідання внаслідок погіршення стану, а тому захисник не погоджується із таким висновком.

Виходячи із цього, захисник вважає, що до обвинуваченого можна застосувати більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням обвинуваченого під вартою, зокрема, домашній арешт за місцем його проживання.

Обвинувачений думку захисника підтримав повністю. Вказав, що дійсно мав травму, яка на разі ускладнилася, а тому вважає, що йому необхідно змінити запобіжний захід на домашній арешт для необхідної реабілітації.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачують ОСОБА_5 , та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

На даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу зменшилися лише частково. Однак, наразі ОСОБА_5 може переховуватись від суду; може впливати на свідків, зникнути та перебувати тривалий час у розшуку. Не знизилися ці ризики і з минулого судового засідання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатню високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Обвинувачений обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законодавством передбачена максимальна міра покарання, а тому судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , вид та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, суд вважає наявним ризик того, що він може переховуватися від суду задля уникнення даного покарання.

Крім того, в судовому засіданні не допитані всі свідки, тому суд вважає, що перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на них та такими діями вплинути на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні.

Розглядаючи можливість застосування до ОСОБА_5 альтернативних запобіжних заходів, суд враховує особу обвинуваченого, а також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , можливість переховуватись від суду.

Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що судовий розгляд триває достатньо довго з об`єктивних причин, ризики із минулих судових засідань залишаються ті самі, оскільки процесуальна стадія не змінюється. Таким чином, кожного разу суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.

Суд не може наразі об`єктивно сприйняти інформацію про стан здоров`я обвинуваченого, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні медичні документи, що стосувалися б травми обвинуваченого та її наслідків. Відповідь, що надійшла адвокату не містить інформації, яка стала б безумовною підставою для зміни запобіжного заходу

Крім того, суду не надано будь-яких інших документів, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Разом з тим, суд вирішив звернутися до ДУ "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" для проходження медичного обстеження обвинуваченим з метою встановлення дійсного стану його здоров`я.

На даний час суду не надано достатніх доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва, якою ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з минулого судового засідання, суттєво зменшилися чи зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні.

Виходячи із зазначеного, суд,-

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів.

Строк дії ухвали до 09 січня 2023 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1