Провадження № 1-кп/317/63/2023
Справа № 317/1059/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 18 березня 2021 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, освіта середня, приватного підприємця, офіційно не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту встановлено, що 18.03.2021 близько 11 години 53 хвилин, молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 ( НОМЕР_1 ) інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 по управлінню патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, під час несення служби на стаціонарному посту «Лавра-200» на 475 кілометрі траси Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя», розташованому на землях с. Широкого, Запорізького району, Запорізької області на пункті габаритно-вагового контролю було зупинено транспортний засіб «MERSEDES-BENZ SBRINTER 416 CDI» (д.н.з НОМЕР_2 ) з напівпричепом «BUTZEN FZ-BAU MSHР 902228» (д.н.з. НОМЕР_3 ) під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (посвідчення водія НОМЕР_4 ).

Після зовнішнього огляду стану транспортного засобу, на виконання пункту Правил дорожнього руху 2.4-1 ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України. В ході проведення перевірки вказаних документів ОСОБА_6 було встановлено, що транспортний засіб «MERSEDES-BENZ SBRINTER 416 CDI» (д.н.з НОМЕР_2 ) та напівпричіп «BUTZEN FZ-BAU MSHР 902228» (д.н.з. НОМЕР_3 ) своєчасно не пройшли обов`язковий технічний контроль, що є порушенням вимог ч.1 ст. 35 Закону України «Про дорожний рух». Таким чином, у діях ОСОБА_4 був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. Також під час перевірки посвідчення водія ОСОБА_4 було встановлено, що в нього відсутня відкрита категорія керування з позначкою С1Е, яка надає право управління составом транспортних засобів з тягачем та причепом, повна маса якого перевищує 7500 кг, що перевищую ваговий стан составу транспортних засобів яким керував останній. Таким чином, у діях ОСОБА_4 був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. У зв`язку із викладеним, водію ОСОБА_4 було повідомлено про те, що відповідно до п. 31.3 Б ПДР України виявлені порушення забороняють подальшу експлуатацію транспортного засобу.

Під час спілкування із гр. ОСОБА_4 , інспектор взводу №2 роти №1 батальйону №2 по управлінню патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції ОСОБА_6 , знаходячись 18.03.2021 о 12 годині 05 хвилин на території стаціонарного посту № 2 «Лавра 200», розташованого на землях Широківської ОТГ Запорізького району Запорізької області, попередив останнього про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України. В цей час, не бажаючи настання негативних правових наслідків для себе за скоєне адміністративне правопорушення у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на пропозицію та надання неправомірної вигоди інспектору взводу №2 роти №1 батальйону №2 по управлінню патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 за вчинення ним в інтересах ОСОБА_4 будь-якої дії з використанням наданої йому влади чи службового становища, а саме за не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 не зважаючи на попередження про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України, достовірно розуміючи, що перед ним знаходиться працівник поліції у форменому одязі інспектор взводу №2 роти №1 батальйону №2 по управлінню патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції ОСОБА_6 , в ході бесіди, запропонував останньому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 650 гривень за не притягнення його до адміністративної відповідальності. Після чого, діючи умисно, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, поклав зазначену суму грошових коштів до файлу з документами та передав ОСОБА_6 , тим самим надав неправомірну вигоду службовій особі, а саме ОСОБА_6 . В свою чергу ОСОБА_6 відмовився від отримання вказаної неправомірної вигоди та повідомив про даний факт на спеціальну лінію «102».

Своїми умисними діями ОСОБА_4 пропонував та надав інспектору взводу №2 роти №1 батальйону №2 по управлінню патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в сумі 650 грн. за вчинення ним в інтересах ОСОБА_4 будь-якої дії з використанням наданої ОСОБА_6 влади чи службового становища, а саме за не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як вчинення пропозиції та надання неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

У відповідності до ч. 1 ст. 474 КПК України в ході розгляду справи між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості від 15 лютого 2023 року, яка надана для затвердження судом.

Виходячи зі змісту даної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Згідно угоди сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн. Із запропонованою мірою покарання ОСОБА_4 погодився.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, дав згоду на застосування визначеного в угоді покарання, вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації злочину за ч. 1 ст. 369 КК України, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також Кримінального кодексу України, підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15.02.2023, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 залишити без змін.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 23.03.2021 - скасувати.

Речові докази по справі, а саме:

нагрудний відеореєстратор (бодікамера) з позначенням «АР-00103» «101482996» - повернути Управлінню патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України;

полімерний канцелярський файл та накладна від 17.03.2021, із вказівкою постачальника «Теплица-Днепр» та отримувача ОСОБА_7 - повернути за належністю ОСОБА_4 ;

грошові кошти в сумі 650 гривень купюрами 100 гривень УТ1325532, 50 гривень УК5115492, 500 гривень ФЖ2664129, які перебувають в матеріалах кримінальної справи - конфіскувати в дохід держави;

карта пам`яті Kingston Micro SD 16Gb - залишити в матеріалах кримінальної справи протягом всього часу її зберігання.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1