У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2023 Справа №607/18642/22

Провадження №1-кс/607/5896/2022

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 20 січня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 24 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 20 січня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 24 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

У поданій скарзі ОСОБА_3 зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, адже у її тексті дізнавач ОСОБА_5 зсилається на покази директора ТОВ «Елітар» ОСОБА_6 як на підставу для закриття кримінального провадження, в яких останній вказав, що між ТОВ «Елітар» та ВАТ «Тернопільобленерго» протягом 2008-2012 років за процедурою, передбаченою Законом України «Про державні закупівлі», були укладені договори про закупівлю послуг. Однак скаржник зазначає, що жодного такого договору в матеріалах кримінального провадження немає, тобто існування таких договорів не підтверджено жодними належними доказами, крім показів директора ТОВ «Елітар» ОСОБА_6 , який є зацікавленою особою, тому може давати неправдиві покази. При цьому згідно листа ВАТ «Тернопільобленерго» від 10.02.2017 р. № 624/25 будь-які договори між ВАТ «Тернопільобленерго» та ТОВ «Елітар» по зняттю показників лічильника, рознесення рахунків-квитанцій, попереджень відсутні, у зв`язку з чим просить скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 20 січня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 24 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Також ОСОБА_3 просить поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження від 20 січня 2022 року у кримінальному провадженні №0000625 від 24 лютого 2017 року та зазначає, що копію вказаної постанови він отримав 15 грудня 2022 року, тому був позбавлений можливості подати дану скаргу слідчому судді у передбачений законом строк.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні подану скаргу підтримав та просив задовольнити з викладених у ній мотивів.

Дізнавач сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, однак подала слідчому судді заяву про розгляд скарги без її участі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги, якщо вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності дізнавача ОСОБА_7 , оскільки остання була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги.

На вимогу слідчого судді органом досудового розслідування надано матеріали кримінального провадження №0000625 від 24 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , ознайомившись із скаргою та дослідивши її матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

За змістом ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як зазначив у скарзі ОСОБА_3 ,копію оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження він отримав 15 грудня 2022 року, тому був позбавлений можливості подати дану скаргу слідчому судді у передбачений законом строк. Будь-яких документальних підтверджень про вручення скаржнику копії постанови в інший термін слідчому судді не надано.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що строк на оскарження постанови дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 20 січня 2022 року, особою, яка подала скаргу, не пропущено.

При вирішенні даної скарги слідчий суддя враховує положення ст.2 КПК України, згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Крім того згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ч.1 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Положеннями п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч.1 ст.284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»).

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Відповідно до п. 5 цієї статті постанова слідчого, дізнавача,прокурора складаєтьсяз: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя звертає увагу, що з комплектного аналізу ст. 110 КПК України та одного із основоположних принципів кримінального процесуального законодавства, а саме верховенство права, вбачається, що постанова дізнавача має бути мотивованою, тобто її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, котрі підтверджуються матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть питання, яке порушеного заявником. Також у ній мають міститись відповіді на усі поставлені ним питання, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу та формою реалізації принципу правової визначеності, як елементу верховенства права.

Так, в ході розгляду поданої ОСОБА_3 скарги слідчим суддею встановлено, що в провадженні сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000625 від 24 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Постановою дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 20 січня 2022 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000625 від 24 лютого 2017 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, натомість як вбачається із постанови, дізнавач прийшов до висновку про наявність в даній події ознак цивільно-правових відносин.

Слідчий суддя не погоджується з постановою дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 20 січня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 24 лютого 2017 року та вважає її невмотивованою та необґрунтованою, з таких підстав.

Так, у мотивувальній частині оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження дізнавачем зазначено про те, що в ході досудового розслідування було допитано потерпілого ОСОБА_3 та відображено зміст наданих ним пояснень щодо обставин вчинення, на його думку, шахрайських дій відносно нього з боку ТОВ «Елітар» та ВАТ «Тернопільобленерго».

Окрім того у тексті оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження дізнавачем зазначено про те, що в ході досудового розслідування було допитано у якості свідка директора ТОВ «Елітар» ОСОБА_6 , який повідомив про те, що між ТОВ «Елітар» та ВАТ «Тернопільобленерго» протягом 2008-2012 років за процедурою, передбаченою Законом України «Про державні закупівлі», були укладені договори про закупівлю послуг. Відповідно до вказаних договорів ТОВ «Елітар» зобов`язувалось своїми силами та засобами надати ВАТ «Тернопільобленерго» послуги зняття показників приладів обліку електроенергії в побутових споживачів з одночасним врученням рахунків-квитанцій та при необхідності попередження про відключення від електропостачання. Виконання своїх зобов`язань перед ВАТ «Тернопільобленерго» виконувалось шляхом виконання робіт фізичними особами на підприємстві цивільно-правових угод. Відповідно до таких угод виконавець (фізична особа) зобов`язувався виконати наступні роботи: зняття показів лічильників електроенергії, рознесення рахунків-квитанцій, рознесення попереджень про відключення. Саме такі договори було укладено між ОСОБА_3 та ТОВ «Елітар» від 01 квітня 2008 року, 01 липня 2009 року, 30 серпня 2010 року. Свої зобов`язання ТОВ «Елітар» перед ОСОБА_3 згідно даних договорів виконало в повному обсязі.

Водночас слідчим суддею встановлено, що до матеріалів кримінального провадження не долучено копії вказаних вище договорів про закупівлю послуг, які були укладені між ТОВ «Елітар» та ВАТ «Тернопільобленерго» протягом 2008-2012 років за процедурою, передбаченою Законом України «Про державні закупівлі», про існування яких зазначив у своїх поясненнях свідок ОСОБА_6 .

Так, на переконання слідчого судді, дізнавачем на виконання вимог ст.110 КПК України у мотивувальній частині постанови повинно бути вказано про те, які слідчі (розшукові) та процесуальні дії було вчинено під час проведення досудового розслідування, повинен бути здійснений аналіз зібраних доказів, дано їм оцінку, викладено мотиви прийняття рішення по закриття кримінального провадження, обґрунтувано на підставі чого дізнавач дійшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні.

Натомість навівши у мотивувальній частині оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження зміст наданих потерпілим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_6 пояснень дізнавачем не дано жодної оцінки вказаним доказам та не обґрунтовано на підставі чого дізнавач прийшов до висновку про наявність в даній події цивільно-правових відносин та необхідність закриття кримінального провадження.

Відсутність обґрунтованих та належним чином вмотивованих підстав для закриття кримінального провадження з посиланням на обставини справи та норми матеріального та процесуального права свідчить про недотримання вимог щодо належної мотивації винесення даної постанови.

Крім того стверджуючи у своїй постанові, що дана подія не містить ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, дізнавачем, на переконання слідчого судді, не з`ясовано належним чином всі об`єктивні обставини кримінального провадження, не вжито всіх передбачених законом способів для отримання у справі доказів. Вказане, на думку слідчого судді свідчить про бездіяльність дізнавача, який здійснював досудове розслідування, формальний характер такого досудового розслідування та невжиття заходів для виконання завдань кримінального провадження, що безумовно не відповідає вимогам ч. 5 ст. 38 КПК України щодо обов`язку органу досудового розслідування застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. Крім того вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яка б не викликала жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

У зв`язку з цим існують обставини, що вказують на поверховість здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, як наслідок, рішення дізнавача про закриття кримінального провадження слід оцінювати як невмотивоване. Зазначене стало наслідком передчасного і помилкового висновку дізнавача про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

При цьому слід взяти до уваги, що слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, та слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать про те, що постанова дізнавача є невмотивованою та необґрунтованою, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 20 січня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 24 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Слідчий суддя також звертає увагу й на порушення правил діловодства при оформленні матеріалів кримінального провадження №0000625 від 24 лютого 2017 року, оскільки в порушення вимог Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 14.04.2016 р. № 296, кримінальне провадження надано слідчому судді без внутрішнього опису документів, в тому числі аркуші справи в ньому не пронумеровані, не скріплені печаткою, на зворотному боці останнього аркуша кримінального провадження відсутній підпис дізнавача, із зазначенням посади, дати, кількості підшитих у томі аркушів.

Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 20 січня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 24 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - задовольнити.

Постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 20 січня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 24 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - скасувати.

Копію ухвали з матеріалами кримінального провадження №0000625 від 24 лютого 2017 року повернути в СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000625 від 24 лютого 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1