Справа № 134/1311/21
У Х В А Л А

28 березня 2023 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Крижопіль в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000055 від 09 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

встановив:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

23 березня 2023 року від прокурора ОСОБА_7 до суду надійшло клопотання про продовження строку дії обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою. Підставами для продовження вказаного запобіжного заходу, на переконання прокурора, є наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати встановленню істини у кримінальному іншим чином.

Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання, просить продовжити строк тримання ОСОБА_3 під вартою строком ще на 60 діб.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 вже третій рік перебуває під вартою. Сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для тримання її під вартою. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими факторами.

Вказує, що ОСОБА_3 не має жодного наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та експертів, оскільки вони вже допитані, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Заявлені прокурором ризики є необґрунтованими і потреба у триманні обвинуваченого під вартою відпала.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 також просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, оскільки пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення є необґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію своїх захисників.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою суду від 30 січня 2023 року на строк по 30 березня 2023 року включно.

До спливу цього строку судове провадження завершити не представляється можливим.

ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Суд враховує, що заявлені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_3 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, продовжують існувати.

При цьому суд зважає на наявність вагомих ризиків, передбачених пунктами 1,4 та 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд не може прийняти до уваги твердження сторони захисту про необґрунтованість підозри, пред`явленої обвинуваченому. Не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, суд вважає, що підозра є обґрунтованою у розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є передчасними, а щодо посилання на надмірну тривалість перебування обвинуваченого під вартою, то суд зауважує, що розгляд кримінального провадження судом проводиться згідно вимог КПК України, його тривалість залежить від багатьох факторів, як об`єктивних так і суб`єктивних.

Також суд критично оцінює доводи сторони захисту про відсутність наведених прокурором ризиків у справі у зв`язку із тим, що по даній справі вже допитані всі свідки, а також експерти, оскільки заявлені ризики, а саме: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку суду, не втратили актуальності.

Згода співмешканки ОСОБА_3 ОСОБА_8 на те, щоб він перебував в її помешканні під час застосування до нього цілодобового домашнього арешту, не є достатньою підставою для вирішення питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно Рішення ЄСПЛ у справі «Jecius проти Литви» наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За таких обставин суд вважає, що суспільний інтерес у завершенні неупередженого розгляду даного кримінального провадження слід визнати виключними обставинами, а тому лише обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не встановлено.

Враховуючи викладене, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, в тому числі щодо участі у судовому розгляді, суд вважає, що є виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, а тому необхідно задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою на 60 днів, а у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

З огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 371-372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб, до 26 травня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про заміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя: