Справа № 184/484/22
Провадження № 1-кп/0182/789/2022
У Х В А Л А

Іменем України

15.11.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 09 січня 2022 року стосовно ОСОБА_3 за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 за ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 187 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні колегії Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0000020 за обвинуваченням ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією за п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією за ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 187 КК України. Стосовно обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 листопада 2022 року. Обвинуваченій ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, сторк дії якого скінчився. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Член колегії - суддя ОСОБА_11 перебуває у лікарняны.

Відповідно до розділу п.п.5 п.20-5 ХІ Перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не доставлені, тому судове засідання, за згодою сторін, здійснюється в режимі відеоконференції.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Враховуючи те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або у вигляді довічного позбавлення волі і вони повною мірою усвідомлюють невідворотність покарання та настання для них, передбачених законом обмежень їх прав і свобод, в зв`язку з чим, існує ризик їх переховування від суду. Останні є раніше судимими особами за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштовані, не мають стабільного джерела доходів, не мають сталих родинних зв`язків та осіб, які б змогли забезпечити їх належну процесуальну поведінку. Вищевикладене свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченими нових кримінальних правопорушень. Крім того, на думку прокурора, обвинувачені, перебуваючи на волі можуть впливати на свідків у кримінальному провадженні. За таких обставин, прокурор категорично заперечувала проти зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , оскільки, на її думку, жоден з інших запобіжних заходів не здатен гарантувати належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Потерпілі ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими належним чином про дату та час судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що він має родину, постійне місце проживання і реєстрації, а з урахуванням військового стану в країні, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, буде відповідати вимогам часу. Просив обрати домашній арешт за місцем проживання дружини і дитини.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 також заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що клопотання необґрунтоване належним чином. Ризики, зазначенні в клопотанні, не доведені прокурором. На їх думку, немає необхідності у застосуванні саме такого, найсуворішого запобіжного заходу у період дії воєнного стану, враховуючи, що обвинувачений має постійне місце проживання і реєстрації, за яким просили обрати домашній арешт, за місцем проживання у квартирі , яка належить його матері.

Обвинувачена ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_9 покладались на розсуд суду.

Заслухавши доводи прокурора, сторони захисту, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченої ОСОБА_14 залишити без розгляду.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є не лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, на які в даному випадку вказав прокурор. При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених з корисливих мотивів, за попередньою змовою, і за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, що є свідомим для обвинувачених і в подальшому може спонукати кожного з них до переховуватися від суду, що доводить існування ризику можливої втечі.

У справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалася на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті, суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Тому, серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, дає можливість виправдано вважати, що такий ризик існує.

На думку суду, на даний час обґрунтовано існує ризик вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, аналогічного тим, в яких вони обвинувачуються, оскільки інкриміновані злочини обвинуваченими вчинені з корисливих мотивів у складі групи осіб, за попередньою домовленістю. Вони є особами, які раніше притягалися до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Доказів того, що вони мають офіційний стабільний дохід і працевлаштовані хоча би за строковим договором, суду не надано, що в свою чергу доводить те, що останні можуть існувати за рахунок грошових коштів, отриманих злочинним шляхом. Крім того, в провадженні Нікопольського суду перебуває інше кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , яке по суті не розглянуто.

Тому є очевидним, що, перебуваючи на свободі, обвинувачені, враховуючи їх репутацію і обставини інкримінованих їм злочинів, можуть чинити тиск на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, зокрема на обвинувачену ОСОБА_15

Запобігти наявним ризикам, які продовжують існувати і до тепер не зменшилися, може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на даній стадії судового розгляду є найефективнішим заходом впливу.

Крім того, родичі обвинувачених до тепер не звернулися до суду з заявою про бажання поручитися за виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і не висловили свою думку про можливість спільного з ними проживання.

З урахуванням дії воєнного стану поведінка обвинувачених може бути взагалі неконтрольованою навіть з боку правоохоронних органів, що лише збільшить ризики, на які послався прокурор в своєму клопотанні.

Таким чином є очевидним, що інший, більш м`який запобіжний захід, не може бути дієвим і не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки кожного з обвинувачених на даній стадії судового розгляду. Враховуючи викладене, тримання обвинувачених під вартою є необхідним запобіжним заходом на даному етапі судового розгляду.

Підстав для задоволення клопотань обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та їх захисників щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, на даний час не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, а саме до 15 січня 2023 року.

В задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ДУВП 4 і для вручення обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий -

суддя : ОСОБА_1