Код суду 233 Справа № 233/262/23
Вирок
Іменем України
03 березня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, українець, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, не одружений, утримує малолітню дитину зі статусом інвалідності з дитинства, офіційно не працевлаштований, має статус особи з інвалідністю III групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185КК України,
В період дії воєнного стану, введеного на території України з 24.02.2022року:
ОСОБА_4 - 28 жовтня 2022 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, точного часу встановлено не було, проходив біля домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , де у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з території вказаного домоволодіння.
В цей же день, 28 жовтня 2022 року, приблизно о 04 годині 10 хвилин, точного часу встановлено не було, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до вхідної хвіртки домоволодіння АДРЕСА_3 , де скориставшись відсутністю інших осіб поблизу себе, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, переліз через хвіртку на територію подвір`я вказаного домоволодіння, звідки діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: велосипед торгової марки «Toprider» моделі «Xyclone 26» вартістю 6385,46 грн.;електричний подовжувач, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє.
Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6385 грн. 46 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що дійсно він 28 жовтня 2022 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, проходив біля домоволодіння АДРЕСА_3 , та в цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з території вказаного домоволодіння. Після чого, того ж дня, приблизно о 04 годині 10 хвилин він підійшов до вхідної хвіртки домоволодіння АДРЕСА_3 , та впевнившись у відсутності там власників, переліз через хвіртку на територію подвір`я, звідки діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій в умовах воєнного стану та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди, викрав майно, а саме: велосипед та електричний подовжувач. Після чого він пішов з місця вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Свою провину обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю, погодившись із усіма обставинами скоєного кримінального правопорушення та обсягом спричиненої шкоди, щиро покаявся, зазначив про відсутність намірів в подальшому вчиняти подібне та просив призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Потерпіла ОСОБА_5 , будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду кримінального провадження надала суду заяву в якій просила розглянути кримінальне провадження без її особистої участі. Цивільний позов не заявляла. Матеріальних або моральних претензій до обвинуваченого не мала. Покарання ОСОБА_4 просила призначити на розсуд суду.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища, в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 , відповідно до ст.12КК України, є тяжким злочином.
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що він вважається особою - раніше не судимою, до адміністративної відповідальності протягом останнього року - не притягався, має - адресу реєстрації та місце мешкання, за місцем мешкання - характеризується посередньо, за сімейним станом не одружений але проживає із співмешканкою, з якою має на утриманні малолітню дитину зі статусом інвалідності з дитинства, осіб похилого віку на утриманні не має, офіційно - не працевлаштований, має - статус особи з інвалідністю III групи, на диспансерних обліках в закладах охорони здоров`я не перебуває, свою провину у скоєному визнав у повному обсязі та готовий відповідати за скоєне, визнав загальний розмір спричиненої ним матеріальної шкоди.
Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Судом приймається до відома досудова доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого за висновком якої рівень ризику вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як високий, де орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Відповідно до ч.2 ст.50КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
При визначенні застосування необхідного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом, взято до уваги правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року, де зазначено, що Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Додержуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185КК України, наближене до нижчої межі, оскільки саме це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, судом зазначається, що із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа №5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
З урахуванням наведеного, ретельно вивчивши інформацію про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до якої він є особою раніше не судимою, притягнень до адміністративної відповідальності не має, вік та стан його здоров`я, існуючий статус інвалідності та наявність на утриманні малолітньої дитини із статусом інвалідності його поведінку в період досудового слідства і судового розгляду, наслідки вчиненого, визнання вини, щирого каяття щодо скоєного та критичного ставлення до спричиненого, наміру уникати в подальшому повторення подібного та й інших кримінальних правопорушень, враховуючи позицію потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому покарання пов`язаного із позбавленням волі, в сукупності з іншим дає суду підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , положень ст.75КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених у ст.76КК України, вважаючи, що цього буде достатньо до позитивних змін в його особистості і створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
Цивільний позов - не заявлено.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100КПК України.
Документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до ст.ст.122,124КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , з якого стягнути на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 566 гривень 34 копійки.
Арешт на майно, яке перебувало у володінні та користуванні ОСОБА_4 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2022 року, слід скасувати.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не обирався та на час постановлення вироку не має підстав для його застосування.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395КПК України, суд
ОСОБА_4 - визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та з покладенням на нього відповідно до ст.76КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 566 (п`ятсот шістдесят шість) гривень 34 копійки.
Арешт на майно, яке перебувало у володінні та користуванні ОСОБА_4 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2022 року, скасувати.
- камуфляжні штани, які зберігаються у камері зберігання ВП №2 Краматорського РУП ВП ГУНП в Донецькій області (квитанція №500 від 03 грудня 2022 року, номер журналу обліку 34, порядковий номер 500) - повернути ОСОБА_4 за приналежністю;
- велосипед торгової марки «Toprider» моделі «Xyclone 26», який зберігається під розпискою у потерпілої ОСОБА_5 залишити останній за приналежністю;
- компакт диск «Titanum» CD-R об`ємом 700 Mb, із відеозаписом з камери, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_3 від 28 жовтня 2022 року - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського (Донецького) апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1