Справа № 953/4262/22
н/п 1-кс/953/4755/22
"24" листопада 2022 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
30.07.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме про те, що він та ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Харкова та Харківського району Харківської області, 27.07.2022, за допомогою месенджера «Telegram», в умовах воєнного стану передали інформацію про розташування фортифікаційних споруд та укріплень, озброєння та особового складу Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, з можливості їх ідентифікації на місцевості, при відсутності фактів розміщення вказаних відомостей у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами, з метою надання державі, що здійснює збройну агресію проти України та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.
03.08.2022 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Санкція частини другої статті 111 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.
29.07.2022 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КК України.
30.07.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а 03.08.2022 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Відповідальність за вчинення вказаного злочину передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Крім того, слідчим суддею відносно ОСОБА_4 01.08.2022 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який подовжено до 24.12.2022.
Усвідомлюючи наслідки відповідальності за ч. 2 ст. 111 КК України, в тому числі конфіскації майна у випадку доведеності вини, підозрюваний має реальну можливість через рідних, знайомих, чи уповноважених осіб вільно розпорядитися вказаним майном, чи в інший спосіб перешкодити його вилученню і збереженню, що поставить під загрозу досягнення завдання кримінального провадження.
Відтак, необхідність накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_4 , обґрунтована сукупністю підстав вважати, що таке майно може підлягати конфіскації у випадку прийняття в подальшому відповідного рішення судом.
А ризиком, для запобігання якого необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна з метою уникнення його можливої конфіскації як виду покарання, що підтверджує існування потреби у такому заході забезпечення кримінального провадження.
З обставин викладених клопотанні про арешт майна вбачається, що вказаний засіб забезпечення кримінального провадження є «співмірним» обставинам справи та не є занадто обтяжливим, враховуючи що вчинений злочин викликає значний резонанс у суспільстві як на території України, так і за її межами, в тому числі й з огляду на спосіб його вчинення, а також триваючий воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування на вказане у клопотання майно необхідно накласти арешт шляхом встановлення заборони на відчуження, розпорядження та/або користування майном з метою його збереження, недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі.
Сторона обвинувачення зазначає, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема відчуженню, втрати, передачі нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_4 , щодо якого може бути застосована конфіскація як вид покарання.
В судове засідання прокурор не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, неприбуття прокурора у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки сторона обвинувачення, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення підозрюваного ОСОБА_4 .
29.07.2022 о 12.42 год. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст.ст. 208 КПК України.
03.08.2022 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України в умовах воєнного стану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом дання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Санкція ч. 2 ст. 111 КК України, передбачає позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №314180835 від 03.11.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є власником такого майна:
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 111 КК України.
Захід забезпечення у вигляді арешту майна підозрюваного, шляхом заборони відчуження вказаного майна, належного підозрюваному, відповідає завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_6 завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту отримання ним копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1