Справа №583/1779/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/168/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

21 жовтня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 583/1779/19 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.02.2021, якою обвинуваченим:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Сумської області, с. Бугрувате, мешканцю АДРЕСА_1 , (зареєстрований в АДРЕСА_2 ), раніше не судимому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю Сумської області, м. Охтирка, мешканцю АДРЕСА_3 , раніше не судимому

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю Сумської області, м. Охтирка, мешканцю АДРЕСА_4 , (зареєстрований в АДРЕСА_5 ), раніше судимому

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю Сумської області, м. Охтирка, мешканцю АДРЕСА_6 , раніше судимому

продовжений строк тримання під вартою,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

захисників адвокатів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі (із доповненнями) захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно обвинувачених запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем їхньої реєстрації та фактичного проживання із застосуванням засобів електронного контролю та з покладенням обов`язків на підставі ч. 5 ст. 194 КПК, оскільки в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суд, з приводу наявності обґрунтованого обвинувачення, всупереч презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін обмежився виключно припущеннями. Стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, та не надано жодних доказів на підтвердження їх наявності. Прокурор не довів неможливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, а суд не надав вказаним обставинам належної оцінки. Склад суду, який приймав рішення у кримінальному провадженню з 28.07.2020 був незаконним, тому всі ухвали, які були прийняті цим складом суду є незаконними і скасуванню.

В провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області знаходилось кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , у якому ОСОБА_12 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК, а саме у створенні злочинної організації з метою вчинення особливо тяжких злочинів, керівництві такою організацією та участь у ній, а також вчиненні вимагання з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у складі злочинної організації, в організації незаконного заволодіння транспортного засобу в складі злочинної організації, а також незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, організації розбійних нападів із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинених злочинною організацією; ОСОБА_13 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК, а саме участі у злочинній організації з метою вчинення особливо тяжких злочинів та участі у злочинах, вчинених такою організацією, вимаганні із погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у складі злочинної організації, незаконному заволодінні транспортним засобом у складі злочинної організації, вчиненні розбійних нападів із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинених злочинною організацією, придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети їх збуту, незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї; ОСОБА_14 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК, а саме участі у злочинній організації з метою вчинення особливо тяжких злочинів та участі у злочинах, вчинених такою організацією, вимаганні із погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у складі злочинної організації, незаконному заволодінні транспортним засобом у складі злочинної організації, вчиненні розбійних нападів із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинених злочинною організацією; ОСОБА_15 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК, а саме участі у злочинній організації з метою вчинення особливо тяжких злочинів та участі у злочинах, вчинених такою організацією, вимаганні із погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у складі злочинної організації, розбійному нападі, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Під час судового розгляду прокурором подані клопотання про продовження ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 строку тримання під вартою у зв`язку з наявними ризиками, передбаченими п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, та неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.02.2021 продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до 24:00 08.04.2021. Своє рішення суд першої інстанції умотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризиків ухилення від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків, вчинення нового злочину, а також недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та їх захисників ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_11 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягають з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), а згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно ч. 1 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а згідно ч. 2 цієї статті вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує дію запобіжного заходу на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу (ч. 3 ст. 331 КПК). При цьому обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, однак в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів; забезпечення таких стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Так, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні кількох умисних особливо тяжких кримінальних правопорушень, і обґрунтованість цього обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, а тому колегія суддів не уповноважена надавати будь-яку правову оцінку доказам як сторони захисту, так і сторони обвинувачення щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність пред`явленого їм обвинувачення, правильності кваліфікації їхніх дій, достовірність або недостовірність наявних у справі доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування органом державного обвинувачення того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, і може вирішувати тільки питання щодо наявності або відсутності встановлених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків і необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинувачених для їх запобігання до закінчення судового розгляду по суті кримінального провадження.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені судом за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних обвинуваченої особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо). При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Хоч КПК і не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні кількох умисних особливо тяжких злочинів, за які законом України про кримінальну відповідальність встановлене покарання у виді позбавлення волі понад десять років з конфіскацією майна, а тому існують реальні ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно випливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить належне виконання останніми покладених на них процесуальних обов`язків і не зможе запобігти передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК ризикам.

Урахування тяжкості кримінального правопорушення, у цьому конкретному випадку, має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 можуть ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оскільки «небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.», а «серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти» (рішення ЄСПЛ у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»). При цьому «тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту», а «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96).

Суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого рішення, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 можуть переховуватись від суду, цей ризик не зменшився та є актуальним і на час апеляційного розгляду, зважаючи на тяжкість майбутнього покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпечності цих кримінальних правопорушень, а також обставини їх вчинення, зокрема.

Ризик втечі, як зазначалось вище, також має оцінюватись і у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (§58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»), а тому колегія суддів вважає, що ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності дійсно має місце і реально існує.

При встановленні ризику впливу на потерпілих та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на потерпілих, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання прокурора було вірно враховано, що обвинувачені не працевлаштовані, у зв`язку з чим не мають постійних джерел доходів та нестабільне матеріальне становище, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Крім того, суд бере до уваги те, що ОСОБА_14 та ОСОБА_12 вчинили частину інкримінованих їм злочинів перебуваючи під домашнім арештом.

З врахуванням вищезазначеного, підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід колегія суддів не вбачає, оскільки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні особливих тяжких злочинів та інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе запобігти встановленим судом першої інстанції ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Твердження сторони захисту про необхідність застосування до обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції належним чином умотивоване, матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, які є реальними і продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК спростовуються матеріалами кримінального провадження, а наявність у обвинувачених постійного місця проживання, сталих соціальних зв`язків та інших обставин, які характеризують їх з позитивної сторони, хоча і заслуговують на увагу, але не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють продовження строку тримання під вартою або ж беззаперечно знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконний склад суду, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, склад суду відповідав тому складу суддів, який був визначений для розгляду в порядку ст. 35 КПК в ході первинного автоматизованого розподілу судових справи при надходженні кримінального провадження до суду.

Зважаючи на наявність ризиків, зазначених в ухвалі суду першої інстанції, необхідність забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура, колегія суддів вважає, що суспільний інтерес, що полягає у захисті прав потерпілих від злочинів привалює над принципом поваги до свободи особистості і виправдовує саме на теперішній час подальше тримання обвинувачених під вартою.

Оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.02.2021 відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4