Дата документу 06.12.2022 Справа № 314/2912/22
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/725/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/2912/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2022 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 на строк 60 днів застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилається на її незаконність та необґрунтованість. Зазначає про відсутність доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти передбаченим ч.1 ст.177 КПК ризикам. Тому просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів ОСОБА_8 , якому 12.11.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.1 ст.263 КК злочину.

Слідчий суддя задовольнила клопотання слідчого посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, колегія суддів зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При апеляційному розгляді встановлено, що підозра у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 дій є обґрунтованою у тій мірі, як це достатньо для даної стадії кримінального провадження та підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, що наведена у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" №42310/04 від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" №35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі "Феррарі-Браво проти Італії" №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що "питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою"; у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 23 жовтня 1994 року "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Слідчим суддею належним чином перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Відтак, доводи захисника про необґрунтованість підозри у справі не є беззаперечними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків в межах своїх повноважень слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими. Заявлені у клопотанні ризики можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого злочину на даний час існують.

З існуванням цих ризиків погоджується і колегія суддів.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкцією якої передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, оскільки тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

ОСОБА_8 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , обіймає посаду старшого розвідника відділення першої служби, відносно нього Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Запоріжжя) Територіального управління ДБР, розташованого в м.Мелітополі, зареєстровано кримінальне провадження №0000435 від 03.10.2022, відкрите за ч.4 ст.405 КК за фактом вчинення ОСОБА_8 насильницьких дій відносно підполковника ОСОБА_10 у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, а 25.10.2022 Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Запоріжжя) Територіального управління ДБР, розташованого в м.Мелітополі, зареєстровано кримінальне провадження №0000471, відкрите за ч.5 ст.407 КК за фактом самовільного залишення військовослужбовцем ОСОБА_8 військової частини НОМЕР_2 у період з 04.10.2022 до 11.10.2022 та з 13 години 30 хвилин 11.10.2022 до 22 години 50 хвилин 15.10.2022 без поважної причини в умовах воєнного стану.

Крім того, відносно ОСОБА_8 було зареєстровано кримінальне провадження №001648 за ч.1 ст.263 КК, досудове розслідування у якому здійснюється Відділом поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, де 27.10.2022 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК. Також у вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2022 до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, одночасно визначено заставу у розмірі 95 720 гривень.

31.10.2022 останній був звільнений з-під варти з Державної установи "Запорізький слідчий ізолятор" у зв`язку з внесенням застави, тобто з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави, у зв`язку з чим він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Разом з тим, ОСОБА_8 , будучи особою, відносно якої застосовано запобіжний захід у виді застави та покладено ряд обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, знову вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки, а саме незаконне поводження з бойовими припасами, що свідчить про його стійку криміногенну поведінку, небажання ставати на шлях виправлення, а також про можливість перешкоджати кримінальному провадженню і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Саме ці обставини, на переконання колегії суддів, у сукупності із обґрунтованістю підозри і складають ризики, передбачені ст.177 КПК, що свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належну оцінку та вона дійшла правильного висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки інші запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Колегія суддів, відносно доводів сторони захисту, не вбачає визначених ст.180 КПК підстав для застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки, оскільки зазначений запобіжний захід в межах вказаного кримінального провадження не буде достатнім для запобігання ризикам, які були встановлені під час апеляційного розгляду.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_11