14.04.2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/1599/23

Провадження №1-кп/642/195/23

14 квітня 2023 року

м. Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 05.02.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, не одружений, не працює, з середньою освітою, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений 08.11.2018 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.71, ч.4, ст.81 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.05.2021 за ухвалою Харківського районного суду Харківської області умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 28 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2023 року до Ленінського районного суду м. Харкова в порядку ст.ст. 283, 291 КПК України з Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000220 від 05.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, посилаючись на той факт, що кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Харкова, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та підстав для його повернення прокурору немає, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Крім того, звернувся з письмовим клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не зменшились і не зникли. Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків. Просив надати доручення органу пробації підготувати досудову доповідь про обвинуваченого та призначити провадження до судового розгляду, викликати в судове засідання учасників процесу.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, надала суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності, інших клопотань та заяв не подавала.

Відповідно до ст.56 КПК України брати участь у судовому засіданні - це право, а не обов`язок потерпілого і його представника у кримінальному провадженні, перелік його прав не є вичерпним і не обмежується лише цією статтею, тому суд, порадившись на місці, ухвалив розпочати розгляд кримінального провадження за відсутністю потерпілої, вирішивши в ході подальшого судового розгляду необхідність її обов`язкової присутності.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. При продовжені запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою щодо нього покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і можливість призначення судового розгляду, виходячи з наступних обставин.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1 - 4, 6 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.

Кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Харкова.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4 - 8, 10 ч.1 та ч.2 ст.284 КПК України, не встановлено.

Угоди у кримінальному провадженні не укладались.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Таким чином, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000220 від 05.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання щодо дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 8 років, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, тобто відсутні стійкі соціальні зв`язки, неодноразово судимий, останній раз засуджений08.11.2018 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.71, ч.4, ст.81 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.05.2021 за ухвалою Харківського районного суду Харківської області умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 28 днів

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування ризику переховування обвинуваченим ОСОБА_4 від суду підтверджується наступним.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, що він не має стійких соціальних зв`язків, тому існують обґрунтовані ризики того, що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_4 може покинути місце мешкання та виїхати за межі м.Харкова та області з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим наявний ризик його переховування від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину, а також тим, що на теперішній час ОСОБА_4 відомі відомості про особу потерпілої, свідків, місце їх проживання, коло спілкування, що дає їй можливість впивати на їх свідчення.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що він не має будь-яких офіційних та законних джерел доходу, у зв`язку з чим не виключена можливість того, що перебуваючи поза умовами ізоляції він може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб, неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини. При цьому, злочин, що інкриміновано ОСОБА_4 , вчинено з корисливих мотивів.

Також суддя бере до уваги те, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на теперішній час не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно нього необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною третьої статті 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З аналізу даної норми вбачається, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності випадків, передбачених ч.4 ст. 183 КПК України, визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, є зобов`язанням суду.

З урахуванням положень, закріплених ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, враховуючи ризики, передбачені п.п.1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає можливим визначити заставу в розмірі, зазначеному в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 80 520 грн. (2684 х 30 = 80 520 грн.), та вважає її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Як зазначено вище, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає від 5 до 8 років позбавлення волі.

З огляду на фактичні обставини та тяжкість кримінального правопорушення, доведеність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, той факт, що обвинувачений не одружений, офіційно не працює, не має джерела законного отримання доходів, що в своїй сукупності свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, суд вважає, що застава в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80 520 грн., здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 315, 316, 331,369 372, 376, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000220 від 05.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, на 24.04.2023 року об 11-00 год. в приміщенні суду за адресою: м.Харків, вул.Полтавський Шлях, 20 в залі судового засідання № 4.

Судовий розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 12.06.2023 включно.

Встановити строк дії даної ухвали до 12.06.2023 року включно.

Визначений ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 27.02.2023 року розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч грн. п`ятсот двадцять) грн. залишити без змін.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти строком на 60 днів наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вручення обвинуваченому.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в апеляційному порядку на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019р. №4-р/2019 до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала суду в іншій частині оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 14.04.2023 о 16-00 годині.

Суддя ОСОБА_1