Ухвала

Іменем України

28 лютого 2023 року

м. Київ

Провадження № 51 - 1179 впс 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

заявника ОСОБА_5 ,

розглянув клопотання ОСОБА_5 про направлення справ № 757/1998/23-к, № 761/59/23, № 11-сс/824/4827/22 за його скаргами з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Суть питання та встановлені судом обставини

До Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про направлення вищевказаних справ за його скаргами з Київського апеляційного суду, Печерського та Шевченківського районних судів м. Києва до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання мотивує тим, що на даний час в органах досудового розслідування знаходяться дев`ять кримінальних проваджень про вчинення правопорушень службовими особами органів прокуратури. Він звертався із заявами та скаргами до районних судів за місцем знаходження органу розслідування. Всі постанови слідчих ТУ ДБР про закриття кримінальних проваджень були скасовані суддями Печерського та Голосіївського районних судів м. Києва та постановлено ухвали, якими зобов`язано компетентних посадових осіб прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінальних правопорушень та розпочати досудове розслідування.

Однак, вказані рішення суду не виконуються.

Зазначає, що суб`єктами корупційних кримінальних правопорушень є прокурори. У зв`язку з чим усі три кримінальні провадження (справи № 757/1998/23-к, № 761/59/23, № 11-сс/824/4827/22), відповідно до ст. 331 КПК України, підсудні саме Вищому антикорупційному суду.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Частиною 1 ст. 34 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а саме: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Проте, на жодну із вищенаведених підстав ОСОБА_5 у клопотанні не послався.

Що стосується викладених у клопотанні мотивів, з яких ОСОБА_5 звертається до Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК України, то слід зазначити таке.

Підсудність - це сукупність юридичних властивостей кримінального провадження, на підставі яких кримінальний процесуальний закон визначає, в якому саме суді і в якому складі суддів має розглядатися і вирішуватися по суті справа. Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України, а також засад організації судової влади, окреслених у розділі 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судоустрою, встановлених ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 вище згаданого Закону систему судоустрою складають місцеві суди, апеляційні суди та Верховний Суд.

Крім того, для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди. Такий статус має Вищий антикорупційний суд.

Положеннями ч. 2 ст. 33 та п. 20 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції - відповідний апеляційний суд та Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду.

Апеляційний суд, переглядає в апеляційному порядку судові рішення загальних місцевих судів, які знаходяться в межах апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду є судом апеляційної інстанції стосовно судових рішень Вищого антикорупційного суду, ухвалених як судом першої інстанції.

У Київському апеляційному суді, у провадженні судді ОСОБА_6 перебуває заява ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Оболонського райсуду м. Києва від 14 листопада 2022 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора. Розгляд призначено на 9 березня 2023 року.

Ураховуючи те, що судове рішення, яке оскаржене в апеляційному порядку, було ухвалене судом першої інстанції загальної юрисдикції, то з урахуванням положень кримінального процесуального закону його перегляд в апеляційному порядку має здійснюватися відповідним судом апеляційної інстанції загальної юрисдикції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив це судове рішення.

З огляду на наведене, підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 та направлення справи з Київського апеляційного суду до Вищого антикорупційного суду не вбачається.

Що стосується решти проваджень, які заявник просить передати з районних судів до Вищого антикорупційного суду, слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

Беручи до уваги, що законодавець здебільшого прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. З ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК), з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом, зокрема ч. 1 ст. 306КПКУкраїни.

У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він звертався із заявами та скаргами до районних судів за місцем знаходження органу досудового розслідування.

При цьому заявник не був обмежений у праві вибору суду до якого він може звертатись.

Слідчі судді розглянули скарги ОСОБА_5 і, відповідно до доданих заявником копій ухвал, були прийняті рішення про скасування постанов слідчих про закриття кримінального провадження та зобов`язання уповноважених осіб внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення.

Враховуючи початкову стадію, у Суду відсутні відомості про суб`єктів вчинення кримінальних правопорушень та кваліфікацію дій, тому на даному етапі відсутня можливість визначити підсудність з урахуванням спеціалізації.

Нормами КПК України не передбачено права касаційного суду втручатись у стадію досудового розслідування.

Отже, підстав для направлення проваджень за заявами та скаргами ОСОБА_5 , які на даний час перебувають на розгляді у районних судах до Вищого антикорупційного суду, немає.

Крім того, ОСОБА_5 не позбавлений можливості самостійно звернутись із заявами до Вищого антикорупційного суду.

За таких обставин, керуючись ст. 34 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне клопотання ОСОБА_5 залишити без задоволення.

З цих підстав Суд постановив:

Клопотання ОСОБА_5 про направлення справ № 757/1998/23- к, № 761/59/23, № 11-сс/824/4827/22 за його скаргами з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3