провадження №1-кс/947/4412/23
У Х В А Л А

11 квітня 2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

за участю: ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування якої зокрема зазначив, що другим слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві (з дислокацією у м.Одесі) проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000191. Вказане кримінальне провадження розпочато за ч.1 ст.185 КК України на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси, що постановлена за скаргою ОСОБА_3 31.08.2022 року заявником до слідчого подане клопотання про визнання його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні. 17.02.2023 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову в задоволені клопотання ОСОБА_3 від 31.08.2022 року про залучення його до вищевказаного кримінального провадження як потерпілого та проведення останнім допиту в якості потерпілого. Вважав, що слідчий не вказав обставини за яких він дійшов висновку про відсутність підстав та не вказав чому він не приймає до уваги доводи ОСОБА_3 , а також відсутні докази про нібито усне роз`яснення останньому необхідності в наданні додаткових доказів на підтвердження моральної, матеріальною шкоди, а також враховуючи те, що лише набувши статусу потерпілого останній може звертатись з клопотання про призначення у справі експертиз в тому числі для визначення моральної та матеріальної шкоди, та відповідно підтвердити завдану ОСОБА_3 шкоду, з огляду на що постанова слідчого не відповідає нормам кримінального процесуального закону. Посилаючись на викладене, просив слідчого суддю: 1) постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 17.02.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000191 від 11.07.2022 року, скасувати; 2) зобов`язати старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про залучення у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000191 від 11.07.2022.

Заявник, в судовому засіданні, підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився, про причини свого неприбуття слідчого суддю не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши заявника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

З матеріалів скарги вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000191 від 11.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Частина 1 ст.55 КПК України передбачає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути зокрема фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно з ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст.55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Поряд з цим, ч.5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст.55 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Постановою слідчого від 17.02.2023 року, ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні його клопотання про визнання потерпілим по кримінальному провадженню №0000191 від 11.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. При цьому, вказана постанова мотивована зокрема тим, що ОСОБА_3 не надано органу досудового розслідування будь-яких документів чи інших доказів на підтвердження завдання йому моральної чи матеріальної шкоди, у зв`язку з чим відсутні очевидні та достатні підстави для залучення його до провадження в якості потерпілого.

Також з матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 не є власником або титульним володільцем, розпорядником, користувачем транспортного засобу, який є предметом кримінального правопорушення, в межах кримінального провадження №0000191 від 11.07.2022 року.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга заявника є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки під час судового розгляду, ОСОБА_3 не доведено будь якими належними та допустимими доказами, що йому була завдана шкода внаслідок можливого викрадення частин транспортного засобу, власником або титульним володільцем, розпорядником, користувачем транспортного засобу якого він не є.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000191 від 11.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1