Номер провадження: 11-сс/813/398/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0001471 від 29.12.2021 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Богданівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, директора ТОВ «Бессарабіястрой», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України,

встановив:

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0001471 від 29.12.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, скоєних за обставин викладених в клопотанні слідчого, в наслідок чого Бородінській селищній раді Болградського району Одеської області завдано майнову шкоду на суму 3513738,82 грн, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром.

17.02.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 191 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах;

- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, за кваліфікуючими ознаками: складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів за попередньою змовою групою осіб.

20.02.2023 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 1309 (одна тисяча триста дев`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3513356 (три мільйони п`ятсот тринадцять тисяч триста п`ятдесят шість) грн.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, а також встановленим в ході досудового розслідування кримінального провадження ризикам, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків, та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні; а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задоволено та підозрюваному ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою,строком до 18.03.2023 року включно, в межах строку досудового розслідування, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 1309 (одна тисяча триста дев`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3513356 (три мільйони п`ятсот тринадцять тисяч триста п`ятдесят шість) грн.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Захисник посилається на необґрунтованість підозри та стверджує, що ризики у кримінальному провадженні слідчим та прокуроромне доведені, а слідчим суддею не враховані дані про особу підозрюваного, який є раніше не судимим, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце реєстрації та проживання, працевлаштований, має вагітну дружину, проявляє активну громадянську позицію.

Також захисник вказує, що застосований оскарженою ухвалою розмір застави застосований всупереч вимог законодавства, оскільки є непомірним для підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали судового та кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри.

В той же час, апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є невмотивованим та необґрунтованим, з огляду на таке.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; знищення, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також вчинення незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя не в повному обсязі врахував положення ст.ст.177, 182, 183 КПК, та прийняв необґрунтоване рішення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

При обґрунтуванні рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 178 КПК, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Положення ст.ст.177, 178 КПК та наведені норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не були враховані слідчим суддею.

Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею належним чином не обґрунтоване.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею залишено поза увагою наступні обставини справи: підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, одружений, має місце реєстрації, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 має позитивну характеристику за місцем проживання.

Так, згідно характеристики, за підписом Тарутинського селищного голови, від 01.02.2023 року, ОСОБА_8 , будучи засновником та єдиним кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «БЕССАРАБІЯСТРОЙ», яким з 2016 року на території громади відремонтовано, побудовано та реконструйовано десятки комерційних та некомерційних будівельних об`єктів. Не мав зауважень, скарг чи претензій з боку Замовників будівництва. ОСОБА_8 завжди бере активну участь у громадському житті Тарутинської селищної ради, займається волонтерством та допомогою військовослужбовцям. Має нагороди та подяки від Тарутинської селищної ради (а.с.106 т.2).

Вказані обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що підозрюваний має достатні соціальні зв`язки, а тому ризик можливого переховування підозрюваного є мінімізованим.

Окрім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, прокурор не заперечувала того, що ОСОБА_8 з`являвся до слідчого на його виклики, навіть ще не маючи статусу підозрюваного, а отримавши повідомлення про підозру та клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, самостійно з`явився до суду першої інстанції.

Не доведеними залишились і твердження слідчого та прокурора про існування ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, що визнав і слідчий суддя, оскільки з матеріалів судової справи не вбачається, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, ризик щодо можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення визнається апеляційним судом не доведеним.

Що стосується доводів слідчого та прокурора про існування ризику впливу підозрюваного на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, то вони є непереконливими та декларативними, оскільки прокурором не надано апеляційному суду доказів, що за період досудового розслідування підозрюваний, або пов`язані з ним особи, вчиняли будь-які дії, направлені на вплив на свідків та іншого підозрюваного. За повідомленням прокурора не встановлено таких фактів і в період часу з дня ухвалення оскарженої ухвали слідчого судді до дня її перегляду в суді апеляційної інстанції.

Прокурор в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_8 забезпечував прибуття до слідчого іншого підозрюваного, в той час як вони ще не мали статусу підозрюваних.

Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_8 не перешкоджав, а навпаки сприяв досудовому розслідуванню в забезпеченні прибуття до слідчого іншої особи, яка в подальшому отримала статус підозрюваного.

Твердження прокурора про те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речові докази у кримінальному провадженні, є необґрунтованими та належним чином не підтвердженими, оскільки прокурор не пояснила суду в який спосіб підозрюваний може знищити будь-які речі, які вилучені на стадії досудового розслідування, а на даний час долучені до матеріалів кримінального провадження, або ще знаходяться в розпорядженні сторони обвинувачення та не надані прокурором суду.

Колегія суддів звертає увагу, що відомості про вчинення кримінального правопорушення в даному провадженні внесені до ЄРДР 29.12.2021 року, а повідомлення про підозру ОСОБА_8 складено 17.02.2023 року, тобто досудове розслідування триває більше року, та вочевидь за вказаний період часу вже повинно бути зібрано необхідні документи та речові докази у кримінальному провадженні.

Апеляційним судом враховуються пояснення сторони захисту, що у січні 2023 року, ще до пред`явлення підозри ОСОБА_8 на вимогу слідчого надав всі необхідні документи. Прокурор вказані обставини не заперечувала.

Доводи прокурора про те, що під час обшуку ОСОБА_8 розбив телефон, не є підтвердженням існування ризику знищення, приховання чи спотворення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки специфіка та кваліфікація злочинів, які інкримінуються підозрюваному в даному кримінальному провадженні потребує встановлення переважно документальних доказів.

Крім того, прокурор не надала суду раціонального пояснення та чітко не вказала на обставини, які свідчать про існування ризику знищення конкретних речових доказів, які на теперішній час не вилучені органом досудового розслідування та можуть перебувати у підозрюваного.

Також колегією суддів встановлено в ході апеляційного розгляду, що станом на даний час у кримінальному провадженні триває проведення судової будівельно-технічної експертизи, що свідчить про достатність вилучених слідством документів на підтвердження обставин можливого вчинення кримінальних правопорушень.

Встановлені апеляційним судом обставини свідчать про необґрунтованість доводів слідчого та прокурора про існування в такому ступені ризиків, що може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки незважаючи на неможливість в повному обсязі виключати наведені ризики, вони, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, є мінімальними та запобігти цим ризикам можливо шляхом обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

За наведених обставин апеляційний суд констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, який має місце проживання та міцні соціальні зв`язки, та недоведеністю органом досудового розслідування та прокурором, що підозрюваний в будь-який спосіб заважав кримінальному провадженню, є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу, який в даному випадку є занадто суворим.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи прокурором не надано раціонального пояснення на підтвердження того, в чому саме полягає винятковість випадку у даному кримінальному провадженні щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави саме у розмірі 1309 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 3513356 грн, що значно перевищує встановлені ст.182 КПК розміри застави.

Доводи прокурора про те, що застава визначена з урахуванням розміру шкоди, та з урахуванням наявності у підозрюваного автомобілю, земельної ділянки, частини будинку, та наявних на рахунках ТОВ «Бессарабіястрой» грошових коштів, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки стороною обвинувачення не надано суду доказів вартості вказаного майна. Більш того, за повідомленням прокурора в рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді накладено арешт на вказане майно підозрюваного, а тому доводи прокурора в цій частині також є необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає та прокурором не доведено.

Крім того, апеляційним судом встановлені інші обставини, які відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК, тягнуть за собою скасування ухвали суду та прийняття апеляційним судом нової ухвали.

Так, оскаржена ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону, оскільки задовольнивши в повному обсязі клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя застосував запобіжний захід підозрюваному строком до 18.03.2023 року, хоча в клопотанні слідчий просив визначити строк дії запобіжного заходу 60 діб, що свідчить про невідповідність та суперечливість висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали.

Скасовуючи оскаржену ухвалу та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України та доведених ризиків, а також те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, колегія суддів вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід є цілком співмірним інкримінованому підозрюваному злочину та його особі, а також буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочинів, з її правом утримання дружини та дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із застосуванням до останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні № 0001471 від 29.12.2021 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні № 0001471 від 29.12.2021 року запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби, за винятком випадків офіційного повідомлення про необхідність евакуації відповідно до діючого законодавства, із зобов`язанням негайного повідомлення слідчого про місце свого перебування під час евакуації.

Підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі України, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншим підозрюваним, свідками та іншими учасниками кримінального провадження, визначеними слідчим або прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді домашнього арешту обчислюється з моменту проголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 07.03.2023 року та закінчується 17.04.2023 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», слідчому, прокурору до відома, та начальнику Відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4