Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/1/23
Номер провадження 1-в/948/1/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка заяву засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грозино Коростенського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою професійною освітою, є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимого

про умовно-дострокове звільнення

відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України в судовому засіданні 17.01.2023р. проголошено вступну та резолютивну частини ухвали

в с т а н о в и в :

Суть справи

у січні 2023 року засуджений звернувся до суду з зазначеною заявою, посилаючись на те, що вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 24.12.2019р. він засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Він відбуває покарання з 22.04.2020р., два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, але стягнення погашені в установленому порядку, після чого отримав п`ять заохочень. Також систематично залучається до виконання робіт по благоустрою, бере участь у виховних заходах, приймає участь у роботі самодіяльних організацій засуджених, на профілактичних обліках не перебуває, вину визнає, вирок вважає справедливим, не працює, у зв`язку з відсутністю робочих місць. Також надійшов виконавчий лист про стягнення шкоди спричиненої ДТП в розмірі 231 537, 00 грн, і хоча він не працевлаштований, але вживав заходи до її відшкодування та сплатив 110 000, 00 грн.

У зв`язку з наведеним, засуджений просить звільнити його умовно-достроково від відбування основного покарання.

Позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити посилаючись на те, що він шкодує про вчинене, тому частково відшкодував шкоду потерпілій перед війною, оскільки продав гараж, а також трохи допомогли рідні. Крім цього, оскільки його сім`я знаходиться в окупації, він хотів би допомогти залишити їм територію, а також матір перевезти з м. Херсон в більш спокійне місце. Щодо відмов від робіт по благоустрою повідомив, що хотів офіційно бути працевлаштованим, щоб мати змогу відшкодовувати шкоду.

Захисник засудженого також заяву підтримав, просив зважити на те, що засуджений відбув вже майже 2/3 строку покарання, у 2021 та 2022 роках стягнень не мав, після відмови у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ще двічі був заохочений, всі заохочення стосуються належного виконання робіт по благоустрою, що свідчить про те, що він перевиховався і став на шлях виправлення. Крім цього, він відшкодував більшу половину шкоди, яка є значною, а з огляду на те, що йде війна, а при цьому хоче допомогти сім`ї виїхати з окупованої території.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви засудженого, оскільки поведінка засудженого не була бездоганною протягом всього строку відбування покарання. Водночас, засуджений був обізнаний з правилами та режимом відбування покарання, але незважаючи на це вчинив два порушення. Разом з тим, відшкодування засудженим збитків мало місце безпосередньо перед настанням строку умовно-дострокового звільнення, а отже в сукупності не доведено, що засуджений виправився.

Докази, на підтвердження доводів подання

Судом установлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 22 квітня 2020 року, кінцевий строк 22 квітня 2024 року.

За період відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений мав два стягнення у вигляді попередження та суворої догани за відмову від виконання робіт по благоустрою та зберігання заборонених предметів, останнє погашено 18.06.2021р., при цьому був п`ять разів заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці, останній раз 31.10.2022р. Також характеризується задовільно, в даний час не працевлаштований у зв`язку з відсутністю робочих місць, до виконання робіт по благоустрою відноситься з розумною ініціативою, приймає участь у виховних заходах, приймав участь у самодіяльних організаціях, вину за вироком суду визнає, покарання вважає справедливим, на профілактичному обліку не перебуває, має виконавчий лист на суму 231 537, 15 грн, достроково погашено 123 287, 55 грн, заборгованість становить 108 249, 90 грн, що підтверджується характеристикою і довідкою про стягнення та заохочення (а.с.16-18).

За змістом вироку суду засуджений вчинив злочин 09.06.2019р. в стані алкогольного сп`яніння та спричинив загибель людини на пішохідному переході. Вину визнавав повністю, каявся, позови відсутні (а.о.с.3-4 ч.1).

Згідно ухвали Машівського районного суду від 19.05.2022р. було відмовлено у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 (а.о.с.46-47 ч.1).

Щодо поведінки засудженого, вбачається, що 07.08.2020р. до нього було застосоване попередження, оскільки він відмовився від прибирання території житлової зони згідно графіку, свою відмову мотивував небажанням працювати, хотів бути офіційно працевлаштованим (а.о.с.51-55 ч.2). Крім цього, 09.09.2020р. засуджений знову відмовився прибирати територію житлової зони згідно графіку, з ним було проведено бесіду виховного характеру, стягнення не застосовувалось (а.о.с.62-66 ч.2).

21.12.2020р. у планшеті засудженого було виявлено заборонений предмет сім-карту, а тому до нього застосовано сувору догану (а.о.с.7-80 ч.2).

Засуджений 19.05.2021р. звертався до органу виконавчої служби з проханням направити виконавчі листи для відшкодування шкоди потерпілим (а.о.с.97 ч.2) та здійснював погашення по виконавчому листу, і за повідомленням виконавчої служби у Херсонському районі на виконання рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області про стягнення з засудженого на користь потерпілої моральної шкоди в розмірі 210 200, 00 грн сплатив станом на 17.02.2022р. 109 470, 51 грн (а.о.с.132, 141 ч.2).

Згідно довідок установи засуджений не був працевлаштований за час відбування покарання, за виконавчим листом достроково погашено позов на суму 122 787, 55 грн (а.о.с.158-159 ч.2).

Мотиви суду

Згідно п.1 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно п.1 ч.3 ст. 81 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, з огляду на те, що на час вчинення засудженим злочину, редакція п.1 ч.3 ст. 81 КК України не передбачала заборони її застосування до осіб, які вчинили злочин в стані алкогольного сп`яніння, а відтак з урахуванням вимог ст. 5 КК України, п.1 ч.1 ст. 81 КК України необхідно застосувати в редакції до діяла до 17.03.2021р.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року за № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. В судовому засіданні слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Отже доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом покарання та він може повернутися до суспільства і це буде безпечним, як для нього так і для інших.

Твердження про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення, чого при дослідженні доказів установлено не було.

Так, з матеріалів справи видно, що засуджений не був офіційно працевлаштований у зв`язку з відсутністю робочих місць, але при цьому мав п`ять заохочень та за змістом характеристики до виконання робіт по благоустрою відноситься з розумною ініціативою, водночас, як установленому судом, двічі відмовлявся виконувати роботи по благоустрою згідно графіку, що свідчить про те, що його ставлення до праці не було сумлінним.

Крім цього, суд зазначає, що сумлінна поведінка та ставлення до праці, які є обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення повинні мати місце не протягом певного (короткого) періоду часу, а протягом всього строку відбування покарання.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки засуджений за час відбування покарання хоча і вживав заходи для полегшення страждань потерпілої, шляхом добровільної сплати значної частини присуджених коштів за позовом, натомість з огляду на вчинення ним порушення у вигляді зберігання заборонених предметів, а також відмов від виконання робіт по благоустрою, зазначене в цілому не свідчить про наявність безумовних позитивних змін в його поведінці та вказує на те, що вона не була сумлінною та стабільною, як і не було сумлінного ставлення до праці, а відтак дійшов висновку, що у задоволенні заяви засудженого слід відмовити.

Посилання засудженого на наявність родини, зокрема дружини та неповнолітньої дитини, а також матері, яка хворіє, лише вказує на соціальні зв`язки засудженого, а не характеризує його як особу, яка довела своє виправлення в місцях позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а засудженим у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено о 08 год 15 хв 18 січня 2023 року

Суддя ОСОБА_1