Справа № 451/1053/22
Провадження № 1-кп/451/157/22
ВИРОК
іменем України

22 листопада 2022 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000491 від 4 серпня 2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стоянів, Радехівського району Львівської області, який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, безробітного, не адвокат, не нотаріус та не депутат, освіта середня, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовозобов`язаного, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 26.06.2022 приблизно о 05 год 00 хв, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 (із подальшими змінами), маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, знаходячись на площадці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу вчинив крадіжку велосипеда, марки «Мустанг», що належить потерпілому ОСОБА_5 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 1616.66 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що він пішов збирати окурки та вчинив крадіжку велосипеда біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Він працездатний, проте не має змоги працювати, так як повинен додглядати господарство, бо мати похилого віку та брат інвалід перебувають на його утриманні. Щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що такий випадок ним більше не повториться, збитки потерпілому відшкодував, шляхом повернення викраденого, просив його суворо не карати, так як усвідомив вчинене та бажає стати на шлях виправлення.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, претензії до обвинуваченого відсутні, збитки йому відшкодовано (а.с.21).

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення. Його дії правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив крадіжку в умовах воєнного стану.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду необхідно суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66,67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини справи та дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, позицію потерпілого, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відтак, з урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч. 4 ст.185 КК України у позбавлення волі, із застосуванням ст .ст. 75, 76 КК України, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, суд не знаходить, так як вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Крім того, судом враховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Цивільного позову не було заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, за проведення товарознавчих експертиз в розмірі 755 гривень 12 копійок необхідно стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави (а.с.28).

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді пяти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання і встановити йому іспитовий строк два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; -повідомляти уповноважений орган з питань пробації по зміну місця проживання, роботи або навчання.

Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- DVD-R з відеозаписом факту вчинення крадіжки велосипеда з території площадки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на АДРЕСА_2 залишити при матеріалах кримінального провадження;

- велосипед, марки «Мустанг», що належить потерпілому ОСОБА_5 , залишити у його користування.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 755 (сімсот пятдесят гривень 12 (двадцять) копійок.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_7

Вирок суду виготовлений в нарадчій кімнаті 22 листопада 2022 року.