Справа № 638/336/23
Провадження № 1-кп/638/977/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000903 від 21.10.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Зміїв Харківської області, громадянина України, українця, неодруженого, маючого на утриманні дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, у військовому званні «солдат», на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, суд, -

встановив:

Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25.07.2022 діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, самовільно залишив місце служби, за наступних обставин, так 29.06.2022 в районі с. Гусарівка Харківської області, під час знаходження на бойовій позиції ОСОБА_5 отримав поранення та його було доставлено до КНП Первомайська центральна районна лікарня, де він перебував до 04.07.2022.

Потім, з 05.07.2022 по 08.07.2022 останній перебував на лікуванні у КНП ХМР «Обласний госпіталь ветеранів війни». В період з 08.07.2022 по 13.07.2022 солдат ОСОБА_5 перебував в розташуванні військової часини НОМЕР_1 , що знаходилась в районі с. Гусарівка Харківської області, однак після повторного огляду лікарем військової частини останнього було направлено на лікування до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону.

З 14.07.2022 по 23.07.2022 ОСОБА_5 проходив лікування у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону. З 23.07.2022 по 25.07.2022 ОСОБА_5 проходив лікування у КНП ХОР «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення». Під час перебування на лікуванні у КНІІ ХОР «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення» ОСОБА_5 постійно порушував режим медичного закладу та 25.07.2022 самовільно, без дозволу лікарів та командирів залишив лікарню, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, 85, та у період з 25.07.2022 по 20.10.2022, перебував за межами частини, знаходячись постійно незаконно вдома у м. Зміїв Харківської області, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому розкаюється, має бажання виправитися та повернутися на військову службу.

У зв`язку з тим, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорювалися, відповідно до ст. 349 КПК України свідки не допитувалися, матеріали справи не досліджувалися.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій цієї статті, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно зі ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації таке покарання буде адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності, даними про особу, достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

У силу ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

У силу ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином. Також судом враховується індивідуальний ступінь кримінального правопорушення, спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, а також особу обвинуваченого.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який має на утриманні дитину 2013 р.н., не має судимостей, характеризується по місцю служби здебільшого негативно (схильний до порушення військової дисципліни, зокрема зловживання алкоголем та наркотичними речовинами, притягався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП), суд вважає за можливе призначити покарання для ОСОБА_5 в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що остаточно покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Визначене покарання є необхідним і достатнім для досягнення його мети.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі ст.ст. 122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 обраний у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , строк попереднього ув`язнення з 22.11.2022 року по набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 обраний у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , строк попереднього ув`язнення з 22.11.2022 року по набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий