Провадження №1-кп/523/1600/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2022 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000886 від 20.09.2022р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь р. Молдова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні троє малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працюючого кур`єром доставки, раніше не судимого, відносно якого на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді обвинувальний акт за ст.ст.186 ч.2, 187 ч.2 КК України.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

Встановив:

6.09.2022 року приблизно о 21:20 годині, ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., знаходячись на автозаправці "Окко-Драйв", розташованої по вул. Добровольського, буд.108 у м. Одесі, діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, скориставшись сприятливими умовами, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить реалізації його злочинного наміру, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до стелажу з туристичними ножами, звідки таємно викрав ніж "Gerber Moment Folding Sheath DP FE", належного ТОВ "Окко-Драйв", вартістю 552,50 гривень, поклавши непомітно до своєї сумки, після чого не розрахувавшись за товар, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши представнику потерпілого ТОВ "Окко-Драйв" в особі ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 552,20 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно, у вказаний в обвинувальному акті день 6.09.2022 року у вечірній час приїхав на автозаправку «Окко», розташованої на вул. Добровольського у м. Одесі заправити мопед. Зайшовши в приміщення, підійшов до стелажу, побачив складний ніж, скориставшись сприятливими умовами, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, викрав майно та покинув місце скоєння злочину. Невдовзі був затриманий співпрацівниками карного розшуку, викрадене майно було повернуте потерпілій, будь-яких претензій до нього не має.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, що скоїв крадіжку у період дії оголошеного воєнного стану, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит представника потерпілого, свідків, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В діях ОСОБА_5 прокурор вбачає ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.185ч.4 КК України, які органом досудового слідства кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна

/крадіжка/, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Однак суд вважає за необхідне виключити з інкримінованого ОСОБА_5 обвинувачення кваліфікаційну ознаку «вчиненого повторно», як надмірно застосовану, інкримінування особі ознаки повторності у цьому конкретному випадку є зайвим, оскільки судом встановлено, що інше кримінальне провадження щодо останнього, яке направлено органом досудового розслідування з обвинувальним актом до суду, не розглянуто по суті й обвинувального вироку не ухвалено, а тому підстав для інкримінування обвинуваченому цієї кваліфікуючої ознаки не має.

Дана позиція визначена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду за №591/4366/18 від 14.09.2020р., відповідно якої з урахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості, у випадку, коли щодо особи органом досудового розслідування розслідуються чи судом розглядаються різні кримінальні провадження, одне з яких - стосовно першого однорідного чи тотожного злочину, існують підстави для кваліфікації наступного епізоду з урахуванням повторності, за відсутності обвинувального вироку суду; наявність іншого кримінального провадження стосовно особи, у тому числі на стадії його судового розгляду, не є правовою підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких вона обвинувачується, за ознакою "повторність". Посилання судів на п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" від 4.06.2010 року, згідно з яким "для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин", у цьому випадку є необґрунтованим, незважаючи на те, що органом досудового слідства направлено до судів різні кримінальні провадження стосовно особи за обвинуваченням останнього у вчиненні декількох злочинів проти власності, кримінально-правова кваліфікація діяння особи як повторно без обвинувального вироку суду за першим епізодом можлива лише у випадку, коли всі епізоди неправомірної поведінки є предметом одного кримінального провадження, тобто в одному судовому розгляді. Таким чином повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.185 ч.4 КК України та його дії суд кваліфікує за ознаками, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчиненого в умовах воєнного стану та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він є особою не судимою, не зважаючи на те, що притягується до кримінальної відповідальності за скоєння інших злочинів, вчинених раніше за часом, працює, має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, а саме родину, на утриманні троє малолітніх дітей, позитивно характеризується, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, також суд враховує негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків, ту обставину, що завданий збиток є незначним та відшкодований як шляхом повернення викраденого майна так і компенсуванням завданого матеріального збитку, будь-яких претензій до ОСОБА_5 не має.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням матеріалів встановлено, що залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме ніж "Gerber Moment Folding Sheath DP FE", який повернутий представнику потерпілого ТОВ "Окко-Драйв" ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0000886 від 20.09.2022р. до обвинувального акту прокурором не долучались, тому суд визначає місце їх зберігання в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 суд, з урахуванням санкції ч.4 ст.185 КК України, в редакції, чинній на час ухвалення вироку, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння за ст.185 ч.4 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, зважаючи на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні троє малолітніх дітей, працює, враховуючи відсутність матеріальних претензій, наявність бажання вести законослухняний спосіб життя, стати на шлях виправлення, з поведінки обвинуваченого вбачається, що він зробив для себе висновки, що дає підстави вважати, що на даний час він втратив свою соціальну небезпеку, приймаючи до уваги думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 12.10.2022р. слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали припиняє свою дію 12.12.2022 року. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне з метою досягнення дієвості цього провадження до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, призначивши йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст.76 ч.3 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Одеський районний відділ №3 (Лиманський міськрайонний відділ) філії «Центр пробації» в Одеській області за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід, обраний під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, після набрання вироком чинності, припиняє свою дію та підлягає скасуванню.

Речовий доказ ніж "Gerber Moment Folding Sheath DP FE", який повернутий представнику потерпілого ТОВ "Окко-Драйв" ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутим за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1