ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/142/23 Справа № 183/8986/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дуванка Шевченківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000063 від 02.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, щодо ОСОБА_8 .

Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчому судді не надано доказів яке саме рішення держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора своїми діями реалізовував та підтримував підозрюваний ОСОБА_8 та з метою надання якої само шкоди він вчиняв дії, отже, не надано доказів на підтвердження наявності в діях підозрюваного об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто обґрунтованої підозри.

Також слідчий суддя визнав недоведеними ризики, заявлені у клопотанні, передбачені 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки населений пункт, в якому мешкає підозрюваний, був звільнений у вересні 2022 року, і по сьогоднішній день у підозрюваного був час та можливість для виїзду з місця проживання, в тому числі і за кордон, але цією можливістю він не скористався, що свідчить про відсутність у підозрюваного мети переховуватись від органу досудового розслідування та суду. На даний час підозрюваний проживає в м. Харкові, тобто не в одному населеному пункті зі свідками, що унеможливлює вплив останнього на свідків, а за час проведення досудового розслідування від свідків не надходило скарг щодо впливу на них з боку ОСОБА_8 .

Крім того, слідчий суддя зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 216 КПК України досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 111-2 КК України, належить до підслідності слідчих органів безпеки. За таких обставин відповідно до вимог кримінального процесуального закону досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні повинно проводитись слідчими органів безпеки.

Разом з цим, керівник Харківської обласної прокуратури виніс постанову від 25.11.2022 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, а саме слідчому відділу Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області з метою забезпечення вимог ст.ст. 2, 28 КПК України щодо швидкого, повного і неупередженого розслідування, а також з метою оптимізації навантаження. Тобто, ця постанова була не про зміну підслідності внаслідок неефективного розслідування, а одразу було порушено правило підслідності та визначено орган досудового розслідування, який не уповноважений здійснювати досудове розслідування.

Таким чином, слідчий суддя з урахуванням правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 24 травня 2021 р. у справі № 640/5023/19 зазначив, що оскільки в порушення вимог КПК України прокурор вирішив питання про спрямування вказаного кримінального провадження для розслідування до СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області без встановлення неефективності досудового розслідування слідчими слідчого відділу СБ України в Харківській області, усі процесуальні та слідчі дії, що були здійснені слідчими СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області у цьому кримінальному провадженні не можна визнати законними, а докази, отримані ними у результаті відповідних слідчих дій, є недопустимими та не приймаються до уваги слідчим суддею.

В апеляційній скарзі прокурор з урахуванням доповнень до неї просить ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що вина ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами : показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, зокрема, документом під назвою «Положение о проведении товарищеского матча по футболу между командами г. Купянска и пос. Ковшаровка» від 05.08.2022 року, протоколом огляду відео від 02.12.2022 року, документом «Инструкция по охране труда о мерах безопасности в военное время», «Актом об использовании ГСМ в июне 2022 стадион «Спартак» №101, відеоматеріалами від 31.07.2022 року та 13.08.2022 року, отриманим під час зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме відеохостингу, доступ до якого не обмежений.

Також прокурор зазначає, що ним у судовому засіданні пояснювалося, що ОСОБА_8 підтримував рішення окупаційної адміністрації держави агресора про проведення на території стадіону «Спартак» м. Куп`янська Харківської області у структурі окупаційної адміністрації держави-агресора, що створена представниками держави-агресора рф на тимчасово окупованій території м. Куп`янська Харківської області та контролював проведення футбольних матчів, змагань на території стадіону, наймав співробітників з комплексного обслуговування «Спартак» м. Куп`янська, проводив культурно-масові заходи спортивного з елементами пропагандистського спрямовування, чим підтримав рішення агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави. Прокурором акцентувалася увага суду, що ОСОБА_8 підтримував усні рішення окупаційної влади про проведення спортивних заходів під егідою рф, заходи проводилися зокрема, приурочені дню «военно-морского флота рф». Однак суд запитував лише про письмові рішення окупаційної влади, які підтримав підозрюваний.

Крім того, як вказує прокурор, ОСОБА_8 у судовому засіданні теж пояснював суду, що він був присутній на стадіоні при проведенні спортивних заходів під егідою рф, працював увесь час на стадіоні директором, облаштовував футбольне поле, наносив на нього розмітку та косив траву, отримував грамоту від представників окупаційної влади під час проведення спортивних змагань, розповідав, що під час проведення змагань на території стадіону були присутні багато військовослужбовців рф або так званих лднр, а прапори на стадіоні було вивішено комунальною службою м. Куп`янська.

Звертає апелянт увагу суду і на те, що ризики, зазначені у клопотанні, є доведеними, а слідчий суддя безпідставно не взяв їх до уваги.

Так, злочин, що інкримінується ОСОБА_8 є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, він може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_8 вже домовився зі своїми знайомими, що знаходяться на тимчасово непідконтрольній території Куп`янського району про те, щоб останні надали йому тимчасовий притулок та в подальшому планує виїзд до рф через непідконтрольні Україні території для переховування від правоохоронних органів.

Також прокурор вважає, що підозрюваний може здійснюватися вплив на свідків, оскільки йому відомо їх місце проживання, з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом їх підкупу або примушування.

Може підозрюваний й перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з використанням стажу роботи в закладах освіти, наявності зв`язків, в тому числі з місцевою адміністрацією. Так як підозрюваний ОСОБА_8 є директором стадіону «Спартак», він має безпосередній доступ до документації та обладнання стадіону, тому може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, у т. ч. шляхом підроблення документів, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_8 добровільно надавав допомогу державі-агресору, толерантно віднісся до захоплення частини території України.

Крім цього, прокурор вважає цілком законною та обґрунтованою постанову керівника обласної прокуратури від 20.12.2022 року, оскільки нею було доручено здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, а саме СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області через наявність об`єктивних обставин, що унеможливлювали функціонування відповідного органу досудового розслідування та здійснення ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

Таким чином, прокурор вважає, що з урахуванням положень ч.6 ст.176 КПК України та абзацу восьмого ч. 4 ст. 183 КПК України до підозрюваного ОСОБА_8 має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено в ході апеляційного перегляду, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000063 від 02.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, щодо ОСОБА_8 .

Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді слушними, виходячи з наступного.

Як убачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, слідчим відділом Куп`янського РВП Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000063 від 02.11.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111-2 КК України.

20.12.2022 року в даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, у пособництві державі-агресору, тобто в умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Наявними матеріалами встановлено, що слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_14 будучи громадянином України та перебуваючи на посаді директора стадіону «Спартак» під час окупації м. Куп`янська Харківської області у період часу з кінця квітня, але не раніше 23 квітня 2022 року по вересень 2022 року, приймав рішення щодо пособництва державі агресору, а саме: реалізації та підтримки рішень дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Так, 24.02.2022 відбулось збройне захоплення м. Куп`янська Харківської області військовими формуваннями рф, у зв`язку з чим органи державної влади, органи місцевого самоврядування, правоохоронні органи об`єктивно не мали можливості виконувати свої обов`язки та реалізовувати законні повноваження для забезпечення на території вказаного населеного пункту порядку та режиму законності.

У зв`язку з чим, а також будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану на підставі відповідного указу Президента України, у ОСОБА_8 у період часу з кінця квітня, але не раніше 23 квітня 2022 року по вересень 2022 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення пособництва державі-агресору шляхом підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань рф, здійснив загальну організаційну, матеріально-технічну, інформаційну підготовка закладу стадіону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відповідно до стандартів російської федерації та надав відповідні консультації та методично-рекомендаційні матеріали, з метою завдання шкоди Україні.

Окрім цього, діючи умисно та свідомо, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання шкоди Україні в умовах воєнного стану шляхом підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань рф, окупаційної адміністрації держави-агресора, ОСОБА_8 в період часу з кінця квітня, але не раніше 23 квітня 2022 року по вересень 2022 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території м. Куп`янська, а саме за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. 1 Травня, буд. 28, виконуючи обов`язки директора стадіону «Спартак» м. Куп`янська, Харківської області у структурі окупаційної адміністрації держави-агресора, що створена представниками держави-агресора рф на тимчасово окупованій території м. Куп`янська Харківської області, організовував та контролював проведення футбольних матчів, змагань на прилеглій території стадіону, наймав співробітників з комплексного обслуговування стадіону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » м. Куп`янська, проводив культурно-масові заходи спортивного спрямовування з елементами пропагандистського спрямовування, чим підтримав рішення дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у пособництві державі-агресору, а саме умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого через необгрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри та недоведеність слідчим і прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням своєї ухвали судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як встановлено Європейським судом з прав людини у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У рішенні ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, шо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, шо підтверджують обгрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Тотожну позицію висловлено ЄСПЛ і в справі «Ердагоз проти Туреччини», про те, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що с наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

З рішення по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» випливає, що факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для висунення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тож, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обгрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

З урахуванням наведеного колегія суддів за результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді дійшла висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, а саме у пособництві державі-агресору, а саме умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, і дана підозра повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у всій своїй сукупності.

Також у даному випадку апеляційний суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що відносно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обгрунтовується тим, що злочин, що інкримінується ОСОБА_8 є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а отже підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину у разі доведення його винуватості може планувати втечу до тимчасово непідконтрольних територій і до рф через непідкоптрольні Україні території.

Так як підозрюваний ОСОБА_8 є директором стадіону «Спартак», він має безпосередній доступ до документації та обладнання стадіону, до того ж, його стаж роботи в закладах освіти, наявність зв`язків, в тому числі з місцевою адміністрацією, може бути використано ним для знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Оскільки підозрюваному ОСОБА_8 відоме місце проживання свідків вчинення кримінального правопорушення у вищевказаному кримінальному провадженні, існує ризик того, що підозрюваний може здійснити спробу незаконного впливу на свідків, в тому числі шляхом здійснення погроз та залякувань з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, тож наразі наявний і ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Крім того, враховуючи характер та спосіб вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_8 добровільно надавав допомогу державі-агресору, толерантно віднісся до захоплення частини території України, є усі підставі вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України, тим самим зашкодити державі, адже дана категорія злочинів є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що надані докази, які містяться у матеріалах провадження, повною мірою доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що відносно останнього існують ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам.

Що стосується посилання слідчого судді у судовому рішенні на недотримання керівником Харківської обласної прокуратури належної правової процедури застосування ч. 5 ст. 36 КПК України та порушення вимог ст. 214, 216 КПК України, а саме те, що 25.11.2022 року прокурор виніс постанову, якою вирішив питання про спрямування вказаного кримінального провадження для розслідування до СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області без встановлення неефективності досудового розслідування слідчими слідчого відділу СБ України в Харківській області, внаслідок чого усі процесуальні та слідчі дії, що були здійснені слідчими СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області у цьому кримінальному провадженні не можна визнати законними, а докази, отримані ними у результаті відповідних слідчих дій, є недопустимими, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійснення ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

Постановою керівника Харківської обласної прокуратури від 20.12.2022 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000063 за ч.1 ст.111-2 КК України було доручено іншому органу досудового розслідування, а саме СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області з метою забезпечення вимог ст.ст. 2, 28 КПК України щодо швидкого, повного і неупередженого розслідування та ураховуючи, що оперативне супроводження у вказаному кримінальному провадженні здійснюється працівниками Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, а також з метою оптимізації навантаження слідчого безпеки, з метою належного функціонування здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

24 травня 2021 року Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові по справі № 640/5023/19 зробила висновок про те, що в разі доручення Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування без встановлення неефективності досудового розслідування органом досудового розслідування, визначеним ст. 216 КПК, зазначені уповноважені особи діятимуть поза межами своїх повноважень. У такому випадку матиме місце недотримання належної правової процедури застосування ч. 5 ст. 36 КПК та порушення вимог статей 214, 216 КПК. Наслідком недотримання належної правової процедури як складового елементу принципу верховенства права є визнання доказів, одержаних в ході досудового розслідування недопустимими на підставі ст. 86, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК як таких, що зібрані (отримані) не уповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.

Разом з цим, Великою Палатою Верховного Суду у справі №756/10060/17 було сформульовано дещо інший висновок щодо критеріїв оцінки допустимості доказів у кримінальному провадженні, зазначивши, що суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

На думку колегії суддів, наявність двох різних підходів свідчить про масштабність існуючої в судовій практиці проблеми допустимості доказів, отриманих із порушеннями чи можливими порушеннями правил підслідності органами досудового розслідування і прокурорами, оцінки допустимості результатів усієї процесуальної діяльності слідчого, який на виконання постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу, діючи в межах і спосіб передбачений кримінальним процесуальним законом, безпосередньо провів комплекс слідчих (розшукових) дій.

До того ж, в Україні функціонують п`ять органів досудового слідства і стільки ж органів дізнання, предмети відання (підслідність) яких можуть об`єктивно «перетинатися» внаслідок зміни кримінально-правової кваліфікації розслідуваного кримінального правопорушення; об`єднання в одне декількох кримінальних проваджень, підслідних різним органам досудового розслідування; доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування у разі неефективного досудового розслідування тощо.

Як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів постановою прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області від 13.12.2022 року підслідність у кримінальному провадженні №0000063 від 02.11.2022 на підставі вимог ст. 216 КПК України була визначена за слідчим відділом УСБУ в Харківській області.

Разом з цим, з цього часу досудове розслідування здійснювалось неефективно, оскільки фактична чисельність слідчого відділу УСБУ в Харківській області складає 25 слідчих, якими розслідується понад 10 000 воєнних злочинів та злочинів проти основ національної безпеки, що свідчить про велику завантаженість на одного слідчого вказаного органу досудового розслідування та вказує на об`єктивну неможливість здійснення ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

Тож, з урахуванням викладеного в даному конкретному випадку апеляційний суд вважає, що вищевикладена позиція Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові по справі № 640/5023/19 була сформульована 24 травня 2021 року, наразі ж, в умовах збройної агресії рф під час дії в Україні воєнного стану посилання керівника Харківської обласної прокуратури від 20.12.2022 року у постанові про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000063 за ч.1 ст.111-2 КК України на надмірне навантаження слідчих Служби безпеки України в Харківській області та необхідність його оптимізації з метою забезпечення ефективного та об`єктивного досудового розслідування як на підставу для доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні іншому органу досудового розслідування, може свідчити як про неефективність досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим відділом СБ України в Харківській області, так і про наявність об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійснення ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України - тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленій ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Підсумовуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 лютого 2023 року без визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000063 від 02.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, щодо ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 лютого 2023 року.

Виконання ухвали покласти на СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4