ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 369/11316/21

провадження № 51-3420 км 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000270, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 серпня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1та 2 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінено, призначено ОСОБА_6 за

ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У решті вирок залишено без змін.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що

він 19 червня 2021 року, близько 13 год 40 хв., перебуваючи в приміщенні торгового залу АЗС «UPG», що розташована за адресою: Київська область, Фастівський район,

с. Гатне, вул. Інститутська, б. 14, на одному зі стелажів помітив автомобільне масло «Олива трансмісійна Mobil ATF 220 1л». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, таємно викрав дві пластмасові каністри автомобільного масла «Олива трансмісійна Mobil ATF 220», об`ємом 1 л кожна, чим спричинив ПП «УКРПАЛЕТСИСТЕМ» () майнову шкоду на загальну суму 592 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. Зокрема, вказує, що апеляційний суд призначив покарання, яке не передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі

100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тоді як санкція вказаної статті передбачає покарання у виді штрафу у розмірі від 1 000 до 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Разом з тим, мотивувальна частина оскаржуваної ухвали не містить посилання на застосування положень ст. 69 КК України при призначенні засудженому покарання.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор вважав касаційну скаргу обґрунтованою та просив її задовольнити.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приписами ч. 1 ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не заперечуються.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи прокурора про неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, на переконання колегії суддів, є слушними, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, з огляду на те, що місцевий суд при призначенні ОСОБА_6 , який є пенсіонером, основного покарання за ч. 1

ст. 185 КК України у виді обмеження волі порушив вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, суд апеляційної інстанції вказаний вирок в цій частині змінив та призначив покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, приймаючи таке рішення, апеляційний суд залишив поза увагою те, що відповідно до Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон України № 2617-VIII), були внесені зміни, зокрема, й до санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а саме штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян замінено штрафом від однієї до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто кримінальна відповідальність за скоєння кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у частині призначення покарання у виді штрафу була посилена.

Згідно з обвинуваченням, визнаним судом доведеним, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 вчинив 19 червня 2021 року, тобто під час дії вказаної норми матеріального права в редакції Закону України № 2617-VII, який набрав чинності 01 липня 2020 року.

Таким чином, апеляційний суд не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме не призначив ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке призвело до м`якості призначеного покарання.

Крім цього, згідно зі ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу засудженого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Тобто, якщо суд апеляційної інстанції вважав за можливе призначити засудженому покарання саме в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, він повинен був обґрунтувати вказане рішення в мотивувальній частині ухвали та вказати про це в її резолютивній частині, однак оскаржувана ухвала не містить посилання апеляційного суду на застосування положень ст. 69 КК України.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню на підставі пунктів 2 та 3 ст. 438 КПК України з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

При новому розгляді апеляційному суду необхідно врахувати наведене та постановити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог ст. 419 КПК України.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3