Справа № 750/1560/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/70/23
Категорія - зміна запобіжного заходу. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

22 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючому, не одруженому, зі слів працюючому на Привокзальному ринку вантажником, змінений раніше обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 02 квітня 2023 року, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, який допускав систематичне порушення вимог ухвали слідчого судді про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, змінив запобіжний захід на тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 відмовити.

Аргументує тим, що аналіз норм кримінального процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що підставою для зміни обраного підозрюваному запобіжного заходу в тому числі є невиконання останнім вимог попередньої ухвали, що полягало в реалізації підозрюваним через таке порушення заявлених ризиків, встановлених попередньою ухвалою слідчого судді. Тобто особа, відносно якої обрано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, порушила вимоги ухвали слідчого судді з метою вчинення дій направлених на перешкоджання здійснення досудового розслідування.

Під час постановлення ухвали слідчим суддею, на порушення вимог ст.ст. 178, 183, 194, 200 КПК України, не було враховано, що подане клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження не містять переконливих та обґрунтованих доказів чи даних, які б вказували на обґрунтованість пред`явленої підозри за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України та наявності підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Встановлені в судовому засіданні обставини порушення ОСОБА_6 вимог ухвали слідчого судді від 04.02.2023 не були пов`язані з протіканням кримінального провадження, а виключно були направлені на налагодження стосунків підозрюваного з його дівчиною і жодного відношення до реалізації заявлених ризиків не мали, а тому не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Нові підстави та ризики з моменту винесення попередньої ухвали 04 лютого 2023 року та докази їх наявності в матеріалах справи відсутні. Крім того, на порушення вимог ст. 196 КПК України місцевий суд при ухваленні оскаржуваного рішення в мотивувальній частині не зазначив про обставини, які свідчать про існування ризиків, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також не послався на докази, які обґрунтовують ці обставини, фактично обмежившись вказівкою на те, що погоджується з доводами прокурора щодо наявності заявлених ризиків, що по своїй суті не може бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Сама по собі тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення за умови необґрунтованості пред`явленої підозри та без обґрунтування та доведення ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, також не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При ухваленні судового рішення слідчим суддею не враховано, що викладені у клопотанні підстави та заявлені ризики, на які послався прокурор як на підставу зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, жодним доказом не підтверджені. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчили б про наявність умислу у ОСОБА_6 на переховування від суду, впливу на свідків, потерпілого та інших учасників провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні (заміні) запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, вказували на безпідставність клопотання слідчого та необґрунтованість висновків слідчого судді, який за відсутності доказів обґрунтованості підозри та наявності ризиків, ухвалив рішення про зміну раніше обраного запобіжного заходу, прокурора, яка заперечувала проти доводів сторони захисту, звернула увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , обставини його вчинення та особу підозрюваного, який двічі порушив правила цілодобового домашнього арешту, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Згідно положень, викладених у частинах 1- 2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 03 лютого 2023 року, близько 18 год., з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, в умовах воєнного стану, неподалік Парафії Святого Духу, що по вул. Київська, буд. 20 у м. Чернігові, попросив у потерпілого ОСОБА_10 передати йому мобільний телефон марки «IPHONE 11 128 Gb» вартістю 6000 грн., що належить ОСОБА_10 для здійснення дзвінка. На вимогу ОСОБА_10 повернути йому телефон, ОСОБА_6 відмовився та залишив телефон при собі. Потім ОСОБА_6 шляхом залякування та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 змусив останнього здати вказаний мобільний телефон до ломбарду, а виручені кошти за телефон надати йому, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

За даним фактом СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області 03 лютого 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У цей же день за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі ст. 208 КПК України, був затриманий ОСОБА_6 та йому було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

04 лютого 2023 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова підозрюваному ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту із встановленням заборони цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності отримання екстреної медичної допомоги. Жодних інших виключених випадків, коли б підозрюваний міг залишити місце проживання, слідчим суддею визначено не було.

Під час обрання міри запобіжного заходу слідчим суддею перевірялось питання щодо обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. За результатами судового розгляду слідчий суддя прийшов до висновку про її обґрунтованість.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для вирішення питання застосування запобіжного заходу. До того ж, ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу сторона захисту не оскаржувала, тобто погодилась із судовим рішенням.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ризик, це завжди ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню тощо. Ймовірність не може підтверджуватись прямими доказами, як помилково вважає сторона захисту, це можуть бути лише факти, які вказують на дані щодо особи підозрюваного, характеризують його, вказують на його поведінку, що у сукупності свідчать про наявність певних ризиків неналежної процесуальної поведінки.

У разі, коли факт неналежної процесуальної поведінки та порушення визначених слідчим суддею обмежень встановлений, це вже не ризик, це порушення умов дотримання встановлених обмежень при обраному запобіжному заході, який не був пов`язаний із позбавлення волі.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Слідчим суддею при обранні підозрюваному запобіжного заходу було враховано всі обставини у сукупності із можливими ризиками неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та обрано йому міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце реєстрації та постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Виключенням, коли підозрюваний міг залишити місце проживання без дозволу, слідчий суддя визначив необхідність в отриманні екстреної медичної допомоги.

З матеріалів клопотання слідчого убачається, що ОСОБА_6 двічі залишив місце проживання по АДРЕСА_1 без дозволу уповноважених осіб органу досудового розслідування та суду.

При цьому, причина, з якої підозрюваний залишив місце проживання та порушив умови відбування запобіжного заходу, є не важливою, адже законодавцем не виокремлено коло підстав, коли особа, відносно якої застосовані певні обмеження, може їх порушити. Відтак, ОСОБА_6 за будь-яких обставин,окрім необхідності в екстреній медичній допомозі, не міг залишати місця реєстрації та проживання без дозволу.

Проаналізувавши встановлені вище обставини, враховуючи пояснення сторони захисту про причини залишення ОСОБА_6 місця мешкання (вирішення проблем з дівчиною), колегія суддів приходить до висновку, що останнім безпідставно порушенні встановлені судом обмеження при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що свідчить про неналежне виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, виходячи з мети застосування запобіжного заходу, та достатності обставин вважати, що раніше встановлені ризики продовжують існувати, що викликає необхідність в заміні раніше обраного запобіжного заходу на більш суворий - тримання під вартою.

Усі наведені захисником обставини були враховані слідчим суддею, але вони не спростовують тих встановлених обставин та даних про особу підозрюваного, його неналежна процесуальна поведінка та порушення встановлених обмежень при обранні запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, ставлять під сумнів виконання ОСОБА_6 всіх покладених на нього процесуальних обов`язків при подальшому застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2023 року про зміну підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , запобіжного заходу на тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4