Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/3926/17
провадження №1-кп/279/125/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 ,з секретарем ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0001133 від 28.06.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новаки Коростенського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, має неповнолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що 27.06.2017 року близько 19.30 години, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тілесного ушкодження останній, підійшов до потерпілої та приставив дерев`яне руків`я коси, яку на той час тримав в руках, в область грудної клітки, після чого, продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_4 наніс один удар кінцем дерев`яного держателя (коси) в область шиї з лівої сторони, на що остання впала на землю та втратила свідомість, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця в проекції внутрішнього кінця правої ключиці, синця по лівій передньо-боковій поверхні середньої та нижньої частини шиї та струсу головного мозку, які згідно з висновками судово-медичних експертиз №173 від 31 липня 2017 року та №209 від 14 вересня 2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст.125 ч.2 КК України, як умисні дії, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Під час судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_5 27.06.2017 року близько 19.30 години, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_4 наніс один удар кінцем дерев`яного руків`я коси, яку тримав в руках, в область шиї з лівої сторони, чим спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді синця по лівій передньо-боковій поверхні середньої та нижньої частини шиї.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 ч.1 КК України.

Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями потерпілої, свідків, висновками експертиз, письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав. Дав показання про те, що разом з дружиною прийшов на земельну ділянку, на якій гр. ОСОБА_7 дозволила йому косити кролям траву. Став косити. Прийшла свідок ОСОБА_8 та почала забирати траву, косу. Приїхала потерпіла, яка почала проганяти їх, намагалась відібрати косу. Він тягнув косу до себе за дерев`яну частину. Коса вдарила потерпілу в область шиї, грудей. Вона відійшла, присіла, говорила, що їй погано. Він закінчив косити та пішов. Коли йшли з дружиною, то бачили, як ОСОБА_9 їхала на велосипеді. Приблизно через 2 неділі його викликали до прокуратури. До цього неприязних відносин з потерпілою в нього не було.

Потерпіла ОСОБА_4 дала показання про те, що 27.06.2017 року їхала на город та побачила, як ОСОБА_10 тягає на городі її матір. Побігла до них, щоб рятувати матір. Дізналась, що вони не поділили між собою траву на ділянці, яку косив ОСОБА_10 . Він вдарив її руків`ям коси по шиї з лівої сторони. Вона втратила свідомість. Невістка викликала швидку допомогу, її доставили в лікарню. Діагностували забій шиї, струс головного мозку. Свідомість вона втратила від удару. Як падала, не пам`ятає. Удар їй було нанесено з розмаху, удар був сильним (відійшов, замахнувся, вдарив). Синці на спині утворились при падінні. Отямилась, коли лежала на спині. Поряд були її мати та дружина ОСОБА_10 , яка сперечалась з матір`ю. ОСОБА_10 з дружиною пішли. Раніше конфліктів між ними не було. Лікувалась 6-7 днів в стаціонарі, потім ще місяць у невропатолога, робила рентген голови, КТ та МРТ не робила. Рентген знімки надавала експертові, потім він їх віддав. Заявлені позовні вимоги підтримала.

Свідок ОСОБА_11 (мати ОСОБА_4 ) дала показання про те, що біля її будинку є земельна ділянка, на якій вона посіяла траву. На цю ділянку прийшов ОСОБА_10 та став косити її траву. Вона заперечувала. Тоді він почав її бити. Приїхала дочка та зробила йому зауваження. Тоді він підійшов до неї, взяв косу та приставив до грудей, а потім косилом вдарив у шию, в ліву частину. Дочка впала та втратила свідомість. ОСОБА_10 же накосив трави та пішов. Вона намагалась привести дочку до тями. У неї напухла шия, тому її доставили в лікарню. На місці події була і дружина ОСОБА_10 , яка все бачила і давала йому поради, щоб не бив кулаком.

Свідок ОСОБА_12 (дружина ОСОБА_5 ) свідчила про те, що разом з чоловіком була на ділянці, де косили траву. Прийшли мати потерпілої, яка забороняла їм косити, сперечалась з чоловіком. Під`їхала потерпіла. Потерпіла та чоловік стали ображати один одного. Людмила підійшла та почала тягнути за косу. Чоловік косу відпустив, ОСОБА_9 впала горилиць на траву, кликала матір. Полежала хвилини 2, потім встала, взяла велосипед та поїхала. Вони пішли додому. Вона знімала подію на телефон.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_13 по проведених експертизах пояснив, що по даним медичної картки встановив наявність у потерпілої двох синців та струсу головного мозку, який був підтверджений невропатологом. Втрата потерпілою свідомості ним не встановлювалась.

Аналіз показань потерпілої, обвинуваченого та свідків дає можливість дійти висновку про те, що обвинуваченим потерпілій було нанесено удар дерев`яним руків`ям коси в область шиї зліва, від якого та впала.

Даний факт не заперечив і сам обвинувачений, однак такі наслідки пояснив тим, що потерпіла намагалась вирвати косу в нього з рук, а коли він її відпустив, то руків`я по інерції вдарило потерпілу в шию. Такі показання суд розцінює критично, оскільки можливість такого механізму утворення ушкодження не підтверджена, не зважаючи на надане стороні захисту право ініціювання перед органом розслідування проведення певних слідчих дій та призначення експертиз.

Письмовими доказами вини обвинуваченого є протокол прийняття 27.06.2017 року заяви ОСОБА_4 про спричинення їй 17.06.2017 року близько 19 год. громадянином на ім`я ОСОБА_14 біля будинку АДРЕСА_2 тілесних ушкоджень, протокол слідчого експерименту від 21.07.2017 року з потерпілою ОСОБА_4 , в якому зафіксовано відтворення потерпілою механізму нанесення їй удару дерев`яним руків`ям коси в область шиї, протокол слідчого експерименту від 01.08.2017 року зі свідком ОСОБА_11 , в якому зафіксовано відтворення свідком механізму нанесення обвинуваченим потерпілій удару дерев`яним руків`ям коси в область шиї.

Висновком експерта №173 від 31.07.2017 року на підставі дослідження наданої в його розпорядження медичної документації (картка №6131/465 стац.хворого, медичної довідки №3064) встановлено, що у ОСОБА_4 мали місце легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді синця в проекції внутрішнього кінця правої ключиці, синця по лівій передньо-боковій поверхні середньої та нижньої частини шиї, струсу головного мозку. На питання щодо кількості ударів, необхідних для утворення виявлених ушкоджень, відповідь експертом не надана.

Як потерпіла ОСОБА_4 , так і свідок ОСОБА_11 під час проведення з ними слідчих експериментів аналогічно відтворили механізм нанесення потерпілій удару в область шиї.

Висновком експерта №209 від 14.09.2017 року підтверджено достовірність продемонстрованих під час слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_11 обставин спричинення тілесних ушкоджень.

Стороною захисту в судових дебатах зроблено заяву про недопустимість поданих стороною обвинувачення експертних висновків, оскільки під час проведення експертиз експерт використав медичні документи, як не були вилучені в належному процесуальному порядку.

Враховуючи, що клопотання про недопустимість доказів заявлено на стадії дебатів без попереднього заперечення допустимості поданих стороною обвинувачення доказів на стадії їх подання та дослідження, що позбавило іншу сторону можливості відстояти свою правову позицію, можливо спростувати заявлені доводи, використавши надані їм права на подання додаткових доказів, заявлення клопотань, суд вважає заявлене на стадії дебатів клопотання про визнання доказів недопустимими без його заявлення та відповідно обговорення сторонами на стадії процесу, яка наділяє іншу сторону можливістю не лише заявити про свою незгоду, а й мати реальну можливість довести свою позицію, подавши додаткові докази, заявивши відповідні клопотання, таким, що порушує принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості (ст.22 КПК України), тому доводи сторони захисту щодо недопустимості поданих суду доказів визнає непереконливими та визнає подані суду докази допустимими, враховуючи і ту обставину, що стороною захисту не наведено переконливих доводів щодо недопустимості доказів через допущення істотних порушень, які призвели до порушення прав безпосередньо обвинуваченого, під час досудового розслідування стороною не було зроблено зауважень щодо недостовірності медичних документів, які були предметом експертного дослідження.

Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 в кримінальному правопорушенні відповідно до встановлених судом під час судового розгляду обставин.

Так, суд дійшов висновку про те, що оскільки у вину ОСОБА_5 вмінено умисне нанесення потерпілій лише одного удару в область шиї, від якого могло виникнути лише тілесне ушкодження у виді синця по лівій передньо-боковій поверхні середньої та нижньої частини шиї, то у вчиненні саме таких дій та спричинених ними наслідків обвинуваченого можна визнати винуватим, оскільки обвинуваченням не підтверджено, що від нанесення обвинуваченим одного удару в область шиї зліва могли виникнути такі тілесні ушкодження, як струс головного мозку та синець в проекції правої ключиці, що такий удар міг призвести до втрати потерпілою свідомості.

При цьому, всі сумніви суд трактує на користь обвинуваченого.

Дійшовши висновку про те, що ОСОБА_5 . ОСОБА_4 в результаті нанесення одного умисного удару було спричинено тілесне ушкодження у виді синця, враховуючи, що відповідно до п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень //Затв. наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. N 6 ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів, є легким тілесним ушкодженням, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, той факт, що лікування потерпіла проходила у зв`язку з діагностуванням у неї струсу головного мозку, виникнення якого внаслідок дій ОСОБА_5 умисного характеру свого підтвердження не знайшло, суд кваліфікував дії ОСОБА_5 за ст.125 ч.1 КК України.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Як особа ОСОБА_5 працездатного віку, по місцю проживання характеризується негативно, на спеціалізованих обліках не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, відсутність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, суд вважає за можливе обрати покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді штрафу, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім цього, на час ухвалення даного вироку виникли обставини, які є підставою для звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання, оскільки на час розгляду справи минули строки, передбачені ст.49 ч.1 п.1 КК України, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло понад 5 років, а обставини, передбачені ст.49 ч.2,3 КК України, відсутні.

Враховуючи вказану обставину, ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі ст.74 ч.5 КК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої, суд виходить з того, що оскільки матеріальні витрати потерпіла понесла на лікування діагностованого в неї струсу головного мозку, спричинення якого умисними діями обвинуваченого свого підтвердження не знайшло, то вимога про їх стягнення з обвинуваченого є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає. Розмір завданої моральної шкоди, з врахуванням характеру правопорушення (кримінальний проступок), глибини фізичних та душевних страждань, погіршення стану здоров`я потерпілого через отримання легкого тілесного ушкодження у виді синця оцінює в сумі 1500 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, від якого на підставі ст.74 ч.5 КК України звільнити в зв`язку з закінченням визначених ст.49 ч.1 п.1 КК України строків давності.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя ОСОБА_1