Справа № 373/1584/19
Номер провадження 1-кп/373/11/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2022 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000703 від 27.10.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Поліське Київської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :
У липні 2018 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 та ОСОБА_6 знаходилися на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , де разом із ним розпивали спиртні напої.

Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , матеріали щодо якого були виділені судом в окреме провадження та, який в подальшому засуджений вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.11.2019, виникла розмова з приводу крадіжки чужого майна, щоб продати його та за отримані кошти придбати спиртні напої. За попередньою домовленістю ОСОБА_4 з ОСОБА_6 вони вирішили здійснити крадіжку зерна кукурудзи з господарської будівлі на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 , 1956 року народження, оскільки їм було відомо, що там ніхто не проживає та в господарській будівлі зберігається зерно. Тим самим ОСОБА_4 вступив в злочинну змову з ОСОБА_6 , щодо здійснення крадіжки.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення, того ж дня, у липні 2018 року (точного часу під час досудового розслідування та в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 взяли дві спортивні сумки та направилися до даного господарства з метою крадіжки зерна кукурудзи.

Керуючись корисливим мотивом, діючи спільно за попередньо домовленістю та згідно обумовленого плану, переслідуючи мету власного збагачення за рахунок чужого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, зайшли на подвір`я домогосподарства по АДРЕСА_2 , яке не має огорожі та проникли до господарської будівлі (сараю), відчинивши защіпку вхідних дверей сараю.

Перебуваючи в приміщенні вищевказаної господарської будівлі, де зберігалося зерно кукурудзи, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 власноручно набрали до двох спортивних сумок 52,8 кг зерна кукурудзи врожаю 2017 року, сорту «Адевей», після чого з наповненими сумками вийшли з господарської будівлі та залишили подвір`я по АДРЕСА_2 , тим самим довели свій попередньо обумовлений злочинний умисел до кінця, заволодівши чужим майном шляхом таємного викрадення з проникненням до приміщення.

Викрадене майно, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 віднесли до місця проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , де одну сумку залишили, а зерно в іншій сумці продали сусідці видавши його за своє.

Внаслідок вищевказаних злочинних дій, які кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, власнику майна ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 267,16 грн, що є вартістю 52,8 кг викраденого зерна кукурудзи, врожаю 2017 року, сорту «Адевей», яка встановлена на підставі висновку експерта № 10/739 від 20.11.2018 про вартість 1 кг відповідного зерна - 5,06 грн.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим повністю, дав показання що підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, будь-яких претензій до обвинувачених не заявив.

Судовий розгляд з врахуванням думки учасників провадження та за їх згодою здійснений судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу. Правові наслідки такого порядку учасникам роз`яснені та зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що даний злочин вчинений ними у липні 2018 року (точної дати він не пам`ятає) спільно з ОСОБА_6 та за попередньою домовленістю з ним. Мотивами вчинення крадіжки стала потреба в грошах для придбання спиртного, яке вони того дня розпивали по АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_7 , якому про свої злочинні наміри та дії вони не повідомляли та діяли самостійно. На вказаний злочин він наважився, оскільки був напідпитку, до того ж ОСОБА_6 запевнив його, що власника господарства по АДРЕСА_3 немає вдома, подвір`я не охороняється, не огороджене, а в господарських приміщеннях немає замків. Підтвердив, що одну сумку із викраденим зерном продали сусідці ОСОБА_9 за 100 грн. та придбали на виручені гроші алкоголь та їжу, після чого продовжили розпивати алкогольні напої. Де ділась решта зерна не знає.
У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся, розуміє, що його дій були протиправними, просив суворо не карати та надати йому іспитовий строк для виправлення. Запевнив суд, що зробив належні висновки та переосмислив свій спосіб життя та буде жити по закону.

Вислухавши показання обвинуваченого, суд встановив, що вони повністю узгоджуються з встановленими на досудовому розслідуванні обставинами вчинення кримінального правопорушення, які прокурор виклав в обвинувальному акті.

Будь-яких сумнівів у доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину немає, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вичиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням до приміщення, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння, приймає до уваги особу винного, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, а також інші обставини, що мають значення для справи та впливають на міру покарання, яке має бути достатнім та необхідним для виправлення і перевиховання винного.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, яке є предметом цього розгляду, згідно класифікації, наведеної у ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Злочинні дії ОСОБА_4 характеризується кількома кваліфікуючими ознаками: крадіжка за попередньою змовою групою осіб та з проникненням в приміщення, що підвищує суспільну небезпечність відповідного діяння.
Водночас, оцінюючи суспільну небезпечність особи обвинуваченого, суд бере до уваги, що спосіб проникнення в господарське приміщення не мав характеру злому та відбувся без застосування спеціальних засобів, розмір викраденого у грошовому виразі не значний та становить 267 грн. 16 коп на двох учасників крадіжки і потерпілий не висунув жодних матеріальних вимог до обвинуваченого.

Щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 , яке виразилось в усвідомленні негативності скоєного діяння та бажанні виправитись, а також активне сприяння розкриттю злочину, що має прояв в участі обвинуваченого у слідчих діях та наданні викривальних показань як на досудовому розслідування так і в суді, - визнаються обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання винного.

Обставини, передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання досудовим розслідуванням ОСОБА_4 не інкримінуються та в суді не встановлені.
З огляду на вищевикладене, а також те, що один із рівнозначних співучасників злочину ОСОБА_6 засуджений вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.11.2019 до покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням, суд також визначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією відповідної норми кримінального закону.

Беручи до уваги зазначені обставини, а також те, що до вчинення протиправних дій обвинуваченого спонукав присутній йому на той час алкогольний потяг та відсутність грошей для його задоволення, при тому, що згідно медичної довідки обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога не перебуває; встановивши, що обвинувачений має тривалі сімейні відносини з цивільною дружиною, постійне місце реєстрації, є працездатним та бажає виправити свою суспільну поведінку та побут, суд вважає, що виправлення та перевиховання винного можливе без ізоляції його від суспільства протягом іспитового строку.

Можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу, окрім викладених вище обставин, визначена судом з урахуванням наступного.
ОСОБА_4 на момент вчинення злочину (липень 2018 року) не мав судимостей, але раніше у відповідний період (серпень 2017 року; травень, червень 2018 року) вчиняв кримінальні правопорушення, за що був засуджений після вчинення цього злочину, а саме: вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02.11.2018 за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України та вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04.12.2018 за ч.1 ст. 185 КК та ч.2 ст. 190 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 75, 76 КК України.
Попередніми вироками ОСОБА_4 були призначені покарання у виді позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Так, вироком від 02.11.2018 суд призначив ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком один рік, а вироком від 04.12.2018 суд призначив ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (ч.1 ст. 70 КК України) по ч.1 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України - три роки позбавлення волі з іспитовим строком три роки. Виконання цих вироків було самостійним на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 28.02.2019. у справі №373/1290/18.
На даний час визначені ОСОБА_4 іспитові строки за двома попередніми вироками закінчились.
Так, за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02.11.2018, яким він засуджений за ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, іспитовий строк закінчився 01.11.2019. В подальшому ухвалою суду від 25.03.2021 ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням.
За вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04.12.2018, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, іспитовий строк закінчився 03.12.2021.
Рішення суду про звільнення від відбування покарання з випробуванням за останнім вироком від 04.12.2018 не було скасовано.
З наданих прокурором оновлених відомостей за вимогою про судимості вбачається, що ОСОБА_4 після ухвалення попереднього вироку від 04.12.2018 до кримінальної відповідальності не притягувався.
Будь-яких відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у період іспитового строку, визначеного вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду, немає.
За таких обставин у відповідності до п.1 ст. 89 КК України ОСОБА_4 визнається таким, що немає судимості, не лише на момент вчинення кримінального правопорушення, який є предметом цього судового розгляду а й на момент ухвалення вироку за результатами відповідного кримінального провадження, оскільки іспитовий строк за попереднім вироком сплив.
А тому при призначенні покарання ОСОБА_4 при ухваленні цього вироку, попередні вироки суд не враховує та не застосовує правила складання покарань за сукупністю кримінальних правопорушень, визначені у ч.4 ст. 70 КК України.
Відповідна правова ситуація у цій справі відрізняється від тієї якій надана оцінка у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 199/1496/17, де наведена правова позиція про можливість застосування положень ч.4 ст. 70 КК України при призначенні покарання з випробуванням за новим вироком з врахуванням попереднього вироку, яким також було призначено покарання з випробуванням і іспитовий строк на момент ухвалення нового вироку за попереднім вироком не закінчився, тобто особа є судимою.

Отже суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, покарання у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної норми кримінального закону та находить можливим і доцільним звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
Попередній вирок від 04.12.2018, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 до трьох років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на три роки, суд не враховує так, як іспитовий строк за відповідним вироком закінчився 03.12.2021, тобто до ухвалення цього вироку, а отже судимість ОСОБА_4 за попереднім вироком відсутня в розумінні положень ст.88 та ст. 89 КК України.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи складають 715,00 грн та вже стягнуті судом із співучасника злочину ОСОБА_6 при ухваленні вироку від 20.11.2019 у справі 373/129/19, а тому суд не вирішує це питання.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обраного відносно ОСОБА_4 суд припиняє з моменту ухвалення вироку, оскільки такий захід є більш обмежувальний щодо свободи особи, ніж визначена судом міра покарання з випробувальним строком. Питання зміни цього запобіжного заходу на більш м`який учасниками справи не порушувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 2 (два) роки
Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту припинити з моменту ухвалення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області з урахуванням обмежень, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1