В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2023 смт Тиврів 145/566/21

1-кп/145/55/2023

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт Тиврів в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 23.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 відносно вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с.Верховцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянином України, раніше відповідно до ст.89 КК України несудимим,

кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи умисел спрямований на вчинення систематичного домашнього насильства, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин неодноразово, безпричинно вчиняв по відношенню до ОСОБА_4 , з якою він спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі, дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю, що виразилось у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій тощо.

Так, 31.01.2021 приблизно о 00 год. 46 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , вчинив відносно ОСОБА_4 , з якою він спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі, психологічне насильство, що виразилося у безпричинних конфліктах, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, внаслідок чого було викликано працівників поліції для вжиття відповідних заходів реагування.

Крім того, 15.02.2021 приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , вчинив відносно ОСОБА_4 , з якою він спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі, психологічне та фізичне насильство, що виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, внаслідок чого було викликано працівників поліції для вжиття відповідних заходів реагування.

Крім того, 18.02.2021 приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, перебуваючи за місцем свого проживання: у будинку АДРЕСА_2 , вчинив відносно ОСОБА_4 , з якою він спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі, психологічне насильство, що виразилось у словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, внаслідок чого було викликано працівників поліції для вжиття відповідних заходів реагування.

Крім цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних та фізичних страждань ОСОБА_4 , 22.03.2021 приблизно о 15 год. 00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , вчинив відносно ОСОБА_4 , з якою він спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі, психологічне насильство, яке виразилось в безпричинних словесних образах, нецензурній лайці в адресу потерпілої та подальшому фізичному насильству.

Вказаними систематичними насильницькими діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 психологічні страждання, що призвели до емоційної залежності останньої, погіршення якості її життя, періодично виникаючих емоційних переживань негативного спектру: тривоги, страху, приниження та сорому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ст.126-1 КК України визнав, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини справи.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_5 дав показання, що дійсно в січні, лютому, березні 2021 року за місцем свого проживання він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неодноразово вчиняв психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 : безпричинно конфліктував, ображав, лаявся, внаслідок чого викликалися працівники поліції. У вчиненому кається.

Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 повинен нести відповідальність за ст.126-1 КК України, оскільки умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_5 (раніше відповідно до ст.89 КК України несудимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільно небезпечне діяння, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; до обставин, які обтяжують його відповідальність, суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Вінницьким районним відділом №3 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт.

Керуючись ст. ст.349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, і призначити покарання - 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_6