Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2064/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2022 р. м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному 18.04.2016 року в Єдиний державний реєстр досудового розслідування за №0000267 за ч.2 ст.240 КК України, про передачу у власність держави речових доказів,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури звернувся до суду з клопотанням про конфіскацію в дохід держави речових доказів, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим відділенням Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області (на даний час - ВП №2 Коростенського РУП ГУНП) проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0000267 за ч.2 ст.240 КК України.
Встановлено, що 17.04.2016 року близько 21 години 30 хвилин в лісовому масиві поблизу с. Обище, Олевського (тепер Коростенського) району, на відстані 4 км. від сільської дороги, було виявлено факт незаконного видобутку каміння бурштину за допомогою водяної мотопомпи.

Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 18.04.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000267 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 240 КК України

В ході проведення огляду місця події від 17.04.2016 року на ділянці лісового масиву поблизу с. Обище було виявлено каміння схоже за зовнішніми ознаками на каміння бурштину сирцю.

18.04.2016 року постановою слідчого вилучене в ході огляду місця події від 17.04.2016 року каміння схоже на каміння бурштину визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

28.12.2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000267 від 18.04.2016, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

20.03.2018 року відповідно до акту приймання посилок з цінностями № 12 - зб вказане каміння вагою 0,01 кг. передане на тимчасове відповідальне зберігання Олевським ВП Коростенського ВП ГУНП у Житомирській області до Державної установи «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44).

З часу реєстрації кримінального провадження, до ВП №2 Коростенського РУП ГУНП чи Коростенської окружної прокуратури інформації про законних власників вказаного майна не надходило.
У зв`язку з тим, що власника майна не встановлено, а у особи, в якої вилучено вказане майно, відсутні будь-які документи на його законне набуття, існують достатні підстави вважати, що описане майно являється незаконно здобутим.
Враховуючи, що кримінальне провадження №0000267 від 18.04.2016 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, а тому немає необхідності у подальшому зберіганні речових доказів, зазначених у клопотанні, а саме: каміння бурштину, яке перебуває на тимчасовому відповідальному зберіганні в Державній установі «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння в Україні», прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням про передачу речових доказів у власність держави.
25.11.2022 року прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 подано заяву про розгляд клопотання без участі представника органу прокуратури, вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Дослідивши матеріали вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Пунктом 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі клопотання, при цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в постанові Верховного Суду від 08 грудня 2020 року у справі №234/17070/19, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч.9 ст.100 КПК України про долю речових доказів вирішується судом.
Законність рішення слідчого про закриття кримінального провадження перевірено прокурором та визнано законним і обґрунтованим.
Оскільки, вказані вище речові докази, були предметом кримінального правопорушення, власника вилученого майна досудовим розслідуванням не встановлено - їх слід передати у власність держави.
З огляду на те, що немає необхідності у подальшому зберіганні речових доказів, зазначених у клопотанні, чинним законодавством не передбачено іншого порядку вирішення долі речових доказів, аніж зазначено у ст. 100 КПК України, клопотання є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 100 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про передачу у власність держави речових доказів задовольнити.
Речовий доказ в кримінальному провадженні №0000267 від 18.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, а саме: каміння бурштину, яке перебуває на тимчасовому відповідальному зберіганні в Державній установі «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння в Україні» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44), передати у власність держави.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1