Справа № 346/4881/18
Провадження № 11-кп/4808/537/22
Категорія ч. 4 ст. 269 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

15 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2022 року у кримінальних провадженнях № 0000859 та № 0001027 про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування такого клопотання посилається на порушення судом першої інстанції прав обвинувачених про, що захиснику ОСОБА_6 стало відомо 01 листопада 2022 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду;

- прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та аналізуючи в сукупності обставини, на які апелянт посилається як на причини пропуску строку апеляційного оскарження вироку, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення (п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України).

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ухвалено 16 вересня 2022 року.

09 листопада 2022 року захисник ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою на цей вирок.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Строк на апеляційне оскарження, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 117 КК України, може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин.

В той же час, згідно з приписами п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи, не знайде підстав для його поновлення.

В той же час, одним із аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким, жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п. 46 рішення у справі «Рябих проти Росії»)

Згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

Серед основних засад судочинства закріплено й забезпечення права на апеляційний перегляд справи (п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є й важливим елементом визначеного у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

В той же час, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Мельник проти України»).

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої, поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Приймаючи рішення колегія суддів виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Обвинувачені в суді першої інстанції користувались юридичною допомогою професійних адвокатів, відповідно до закону мали право на залучення не більше п`яти захисників щодо одного обвинуваченого.

Обвинувачені мали достатньо часу протягом строку розгляду справи в суді першої інстанції та строку на апеляційне оскарження, щоб залучити будь-якого іншого захисника, та таким правом своєчасно не скористувалися.

Доводи захисника ОСОБА_6 , якими вона обґрунтовує клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, колегія суддів не вважає поважними, а тому не вбачає підстав для поновлення цього строку.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що зазначені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними, що згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України є підставою для повернення апеляційної скарги апелянту.

Керуючись ст. ст. 117, 395, 399, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2022 року відмовити.

Апеляційну скаргу повернути захиснику ОСОБА_6

Судді ОСОБА_10 ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_13