ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/941/23 Справа № 202/6904/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пакуль Чернігівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, працює водієм автотранспортних засобів ТОВ «РЕМТРАКСЕРВІС», раніше не судимий, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000383,-

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строк на 1 (один) рік.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

За цим вироком ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він 29 березня 2022 року, близько о 14 годині 56 хвилині, перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «РЕМТРАКСЕРВІС», керуючи технічно справним вантажним-спеціалізованим сідловин тягачем «MAN TGX 18.440 BLS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «РЕМТРАКСЕРВІС» зі спеціалізованим напівпричепом-рефрижератором «KRONE SDR 27» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ТОВ «РЕМТРАКСЕРВІС», здійснював рух в правій смузі для руху в світлий час доби по сухому асфальтобетонному дорожньому покриттю вул. Байкальська в Індустріальному районі м. Дніпра з боку пр. Петра Калнишевського у напрямку пр. Слобожанський, проїжджа частина якої має по дві смуги для руху в кожному напрямку.

У вищевказаний час, тобто 29 березня 2022 року, о 14 годині 56 хвилині, проїзну частину пр. Слобожанський в Індустріальному районі м. Дніпро, по регульованому пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою 1.14.2 та дорожнім знаком 5.38.1, на дозволений для руху пішоходів, зелений сигнал світлофору, перетинала ОСОБА_10 та вона рухалася справа на ліво відносно напрямку руху вантажного-спеціалізованого сідлового тягача «MAN TGX 18.440 BLS», реєстраційний номер НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом-рефрижератором «KRONE SDR 27» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 .

Надалі, водій вантажного-спеціалізованого сідлового тягача «MAN TGX 18.440 BLS», реєстраційний номер НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом-рефрижератором «KRONE SDR 27» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_5 , здійснюючи поворот керованого ним транспортного засобу на перехресті вправо з вул. Байкальська на пр. Слобожанський, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, в порушення пп.16.8 та 18.1 Правил дорожнього руху України, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надавши перевагу у русі пішоходу, яка перетинала проїзну частину справа наліво відносно його напрямку руху, виїхав на регульований пішохідний перехід, що на пр. Слобожанському, в результаті чого 29 березня 2022 року, о 14 годині 56 хвилин допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним вантажного-спеціалізованого сідлового тягача «MAN TGX 18.440 BLS», реєстраційний номер НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом-рефрижератором «KRONE SDR 27» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_5 на ліву бічну частину тіла пішохода ОСОБА_10 , з подальшим падінням на проїзну частину, внаслідок чого пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, які у своїй сукупності мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя у момент заподіяння та приведші до настання смерті.

Смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала 28 червня 2022 року, приблизно о 11 годині 25 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 .

Судом першої інстанції встановлено, що порушення вимог п.п. 16.2 та 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події.

Судом першої інстанції дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого.

В апеляції:

- захисник просить вирок в частині призначення покарання змінити та призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку терміном на 3 роки.

В обґрунтування свої вимог посилається на те, що вирок є необґрунтованим та підлягає зміні в частині призначення основного та додаткового покарання.

Вказує, що суд, дослідивши докази, не врахував належним чином обставини, що характеризують обвинуваченого, його добровільне сприяння розслідуванню вчиненого правопорушення, щире каяття, часткове відшкодування потерпілій спричиненої ним матеріальної шкоди, а також не надав належної оцінки діям загиблої, яка в свою чергу також порушила вимоги ПДР в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що внаслідок цього судом призначено обвинуваченому надто тяжке покарання, що не відповідає обстановці вчинення злочину, а також особі обвинуваченого.

Зазначає, що ОСОБА_5 з 14.02.2020 року працює водієм в ТОВ Ремтраксервіс, де за час роботи зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований працівник. За місцем свого мешкання характеризується виключно позитивно. Враховуючи свої фінансові можливості надав потерпілій фінансову допомогу в загальному розмірі 49898 грн.

Крім того, звертає увагу на те, що судом не враховано, що позбавлення ОСОБА_5 спеціального права повністю позбавить його можливості фінансового забезпечення родини, оскільки його трудова діяльність безпосередньо пов`язана з керуванням транспортними засобами.

Заслухавши захисника та обвинуваченого, які кожен окремо та разом підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, думку прокурора та потерпілої, які кожен окремо заперечували проти задоволення апеляції захисника, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, в апеляції захисника не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_5 менш суворого покарання, не є переконливими.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, вчиненого з необережності, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, позицію потерпілої, яка зазначила, що обвинувачений не бажав відшкодовувати їй збитки та просила призначити йому максимальну міру покарання у виді позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції обґрунтовано визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілій, не встановивши обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, при призначенні покарання суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у мінімальному розмірі санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 1 року, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З таким видом і розміром призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_5 погоджується й колегія суддів, оскільки саме таке покарання є достатнім та необхідним для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Посилання захисника на ненадання судом першої інстанції належної оцінки діям загиблої, яка також порушила вимоги ПДР в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, не є достатньо переконливими та такими, що свідчать про необхідність пом`якшення призначеного судом покарання з огляду на те, що судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_5 знехтував перевагою пішохода, який перетинав дорогу по пішохідному переходу на дозволений для руху пішоходів зелений сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.п. 16.2, 18.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП, а від так призначене судом першої інстанції покарання повністю відповідає обстановці вчинення злочину, а також особі обвинуваченого.

Посилання на те, що позбавлення ОСОБА_5 спеціального права повністю позбавить його можливості фінансового забезпечення родини, та що він, враховуючи свої фінансові можливості, надав потерпілій фінансову допомогу в загальному розмірі 49898 грн., не спростовують висновків місцевого суду про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з огляду на мету покарання, встановлений місцевим судом місце, час, спосіб вчинення та наслідків кримінального правопорушення та позиції потерпілої.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст.ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не знаходить.

Таким чином, суд першої інстанції врахував всі обставини по справі, в тому числі й ті, на які посилається захисник в своїй апеляції, та призначив обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке відповідає особі винного, і яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З урахуванням наведеного, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом першої інстанції відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для пом`якшення покарання, як на це вказує захисник, колегія суддів не вбачає.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 , без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4