Справа № 686/5737/22
Провадження № 1-кс/686/105/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої службової особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що 23.02.2022 р. ОСОБА_3 отримав лист слідчого від 11.02.2022 р. №208зкп/14-01-01-505/2022 про відмову у внесенні його заяви до ЄРДР, з чим він погодитись не може, тому просить зобов`язати слідчого внести його заяву-повідомлення про злочин до ЄРДР.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи.

Заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали вимоги, викладені у скарзі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки вбачається, що 14.01.2022 за №22/003516-22 до Офісу Президента України ОСОБА_3 була подана заява, в якій він повідомляв, що «експерт ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище та зловживаючи владою, надав неправдивий висновок експерта №48б у кримінальній справі №, що мисливські гладкоствольні рушниці заявника «Сайга 410-к» є бойовими, однак ці рушниці ніколи не були на озброєнні в армії, та не є бойовими, вказаний експерт надав в суді неправдиві покази під присягою, що підтверджено виправдувальним вироком Кам`янець - Подільського міськрайсуду мене за ст.263 ККУ по вищевказаній справі. 15.10.2015 року ОСОБА_5 в Дунаєвецькому судді повідомив, що мисливська гладкоствольна рушниця Сайга 410 ОСОБА_3 є бойовою багатоцільовою зброєю, в той час як остання рушниця ніколи не була на озброєнні та ніколи не була зброєю військових зразків, також ОСОБА_5 повідомив про те, що мисливська рушниця має мати довжину ствола 800 мм, в той час як загальна довжина мисливської рушниці має складати 800 мм, а не довжину ствола, як це стверджує ОСОБА_5 , чим порушив наказ МВСУ №622 п.8.... та п.8.8, 15.10.2015 року ОСОБА_5 наголосив на тому, що патрони ОСОБА_3 до вищевказаної рушниці є 36 калібру, в той час як його патрони 410 калібру, а в подальшому ОСОБА_5 заявив про те, що патрони 36 калібру в ОСОБА_3 взагалі не вилучались та йому не надавались. 15.10.2015 року ОСОБА_5 відмовився відповідати на питання ОСОБА_3 під присягою, які оптичні приціли встановленні на вищевказані рушниці, в якому вони стані, чи є пошкодження, та відмовився назвати їх серійні номери, також ОСОБА_5 відмовився назвати, чи надавався йому на експертизу оптичний приціл ПОСП 4-12*48, які є речовими доказами по справі, чим порушив ст.311 КПКУ (1960 р.), ст.385,384,364,365 ККУ. 09.12.2015 р., експерт ОСОБА_5 заявив в засіданні Дунаєвецького суду, що гладкоствольні мисливські рушниці ОСОБА_3 є бойовими, а їхні визначення він провів за своїми методами, за якими саме, не сказав, при цьому експерт ОСОБА_5 в своїх експертизах N53-б, №50-б, №48-б., №56 зазначає власником зброї не ОСОБА_3 , а іншу особу ОСОБА_6 , в той час як заявника звати ОСОБА_3 , які суперечать одна одній, натомість надав і озвучив в засіданні підроблений ним же наказ МВСУ №622 п.8.3, що його зброя відноситься до бойової, а після того, як ОСОБА_3 озвучив повністю п.8.3 наказу МВСУ №622, де чітко зазначено, що до бойової зброї відноситься зброя нарізна військових зразків та виготовлена на спецзамовлення, до яких гладкоствольні мисливські рушниці Сайга 410к не відносяться, експерт ОСОБА_5 заявив, що в рушницях ОСОБА_3 відсутня якась деталь, яку ОСОБА_5 назвав тягою, але коли ОСОБА_3 озвучив технічний паспорт до Сайги 410к та перелік, складових цієї деталі в цьому переліку не було, а саме: тяга блокування прикладу, на яку посилався ОСОБА_5 , і на запитання ОСОБА_3 , чи може надати на огляд експерт ОСОБА_5 зазначену ним тягу блокування прикладу, експерт ОСОБА_5 відповів, що не може, значить цю деталь експерт ОСОБА_5 вигадав, або вилучив сам експерт ОСОБА_5 , з перерахованих номерів оптичних прицілів, встановлених 3-х рушницях ОСОБА_3 , не вказав номер оптичного прицілу № НОМЕР_1 посп 4-12*42, який зазначений в протоколі обшуку від 9.07.2012 року, протокол огляду речових доказів від 10.11.2012 року і не був встановлений на рушниці ОСОБА_3 . Сайга 410-к, що свідчить про заміну та викрадення експертом ОСОБА_5 вищевказаного оптичного прицілу ОСОБА_3 , експерт ОСОБА_5 не відповів, скільки ним було відстріляно з 400 патронів ОСОБА_3 , що свідчить про те, що патрони ОСОБА_3 експерт ОСОБА_5 викрав, експерт ОСОБА_5 заявив, що до рушниці ОСОБА_3 використовували патрони 410 калібру до гладкоствольної мисливської зброї і не відповів, чому патрони до зброї ОСОБА_3 є мисливськими, а гладкоствольні мисливські рушниці Сайга 410к назвав бойовими, та чи можна з неї стріляти бойовими набоями, також експерт ОСОБА_5 в експертизі №56 завідомо неправдиво зазначив, що гладкоствольна мисливська рушниця ОСОБА_3 - Сайга 410к та її набої, 36 калібру, а не 410 калібру, так експерт ОСОБА_5 25 липня 2013 року, в Кам`янець - Подільському суді зазначив, що зі складеними прикладом стрільба з оптичним прицілом з гладкостовольної мисливської рушниці ОСОБА_3 , Сайга 410к, неможлива, а 09.12.2015 року в Дунаєвецькому суді сказав, що з рушниці ОСОБА_3 , зі складеним прикладом, при наявності оптичного прицілу, стрільба вже можлива, а отже експерт ОСОБА_5 сказав не правду під присягою, експерт ОСОБА_5 безпідставно зазначив в своїй експертизі, що 4 мм патрон «Флобера» і 4 мм пістолет «Сафарі» були заряджені 4,5 мм кулями, що фізично - технічно неможливо, оскільки отвори в барабанні пістолета «Сафарі» і в стволі останнього, як і в гільзі патрона «Флобера» 4 мм, що також свідчить про завідомо неправдивий висновок експерта ОСОБА_5 , чим експерт порушив ст.ст.384, 385, 364, 365 ККУ, постанову Пленуму Верховного суду України №3 від 28.04.2022 р., Наказ МВСУ №622 та Сертифікати відповідності на гладко ствольну мисливську рушницю Сайга 410к. Тому, у заяві ОСОБА_3 наполягав: доручити відповідним підрозділам, органам ГПУ, НП, АКБ, НАБУ, СБУ, ДБР порушити кримінальне провадження проти порушника з відстороненням останнього від займаної посади та притягненням до кримінальної відповідальності та провести перевірку статків порушника щодо відповідності його доходам і деклараціям. Також, у заяві зазначив, що усі вищевказані злочинні дії порушника покривають слідчі ДБР м.Хмельницький ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , прокурори м.Кам`янець - Подільського та МВСУ м.Кам`янець-Подільського, директор експертного криміналістичного центру м.Хмельницький ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яких також слід притягнути до кримінальної відповідальності, з відстороненням від займаних посад та порушенням кримінальних проваджень проти останніх, в порядку ст.ст.154, 214, 216 КПКУ, ст.364, 365 ККУ.»

Вказана заява ОСОБА_3 17.01.2022 р. була скерована до Хмельницької обласної прокуратури, куди надійшла 24.01.2022 р. Після чого, 26.01.2022 р. заява ОСОБА_3 була направлена за належністю в ТУ ДБР, розташоване у м.Хмельницькому, де зареєстрована як звернення №208 зкп від 28.01.2022 р.

Відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 внесені не були, про що ОСОБА_3 було повідомлено листом вих. №208зкп/14-01-01-505/2022 від 11.02.2022 р., за підписом начальника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого в м.Хмельницькому.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відтак, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у заяві ОСОБА_3 викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення, не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідними статтями Кримінального кодексу України. Аргументи ОСОБА_3 про можливе вчинення кримінальних правопорушень, фактично зводяться до суб`єктивної незгоди ОСОБА_3 із наданими у рамках кримінального провадження висновками експерта та наданими експертом в судових засіданнях показаннями.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо особи, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя