Справа № 466/1703/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1012/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду від 26 травня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

15.03.2022 року до Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26.05.2022 у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України відмовлено.

Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що ОСОБА_7 не надав достатніх доказів того, що своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

На ухвалу суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить: апеляційну скаргу задоволити в межах чинного законодавства України; ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова скасувати; постановити нову ухвалу та задоволити його клопотання згідно вимог ст. 81 КК України; не ігнорувати його клопотання та надати відповідь про рішення суду в найкоротші строки, дозволені законом; у зв`язку з важкою ситуацією та військовим станом в Україні, як громадянин України, який має обов`язок перед народом України, який складав Присягу на вірність Українському народові, просить надати йому можливість довести своє цілковите виправлення та приєднатись до лав ЗСУ на захист держави та українського народу.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вважає ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26.05.2022 незаконною, такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертає увагу суду, що в вищезазначеній ухвалі вказано, що з 05.03.2012 засуджений ОСОБА_8 перебував у Львівському СІЗО, адміністрацією СІЗО не заохочувався, і стверджує, що ці факти не відповідають дійсності.

ОСОБА_7 вказує, що Начальником Личаківської виправної колонії ОСОБА_9 відмовлено йому в двох заохоченнях та пільгових нормах за ст.ст. 100,101 КВК України, ст. 82 КК України, ст. 81 КК України.

Засуджений стверджує, що не порушував жодного пункту ст. 9 КВК України і отримав сувору догану несправедливо. Зазначає, що працівники адміністрації установи, щодо його поведінки та ставлення до персоналу претензій не мають.

Звертає увагу, що отримав диплом «Електромонтажера електроустаткування та електромереж», до своєї роботи ставився з відповідальністю та сумлінно, в майстрів та замовника претензій щодо його роботи немає.

Вказує, що судове рішення про відмову у застосуванні до нього ст. 81 КК України не відповідає фактичним обставинам справи, висновок суду не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, судом не зазначені мотиви з яких він виходив.

Вважає, що кількість судимостей, тяжкість статей, попереднє умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, значний термін до кінця терміну покарання, як підстава у відмові задоволення клопотання є незаконною та необґрунтованою.

Колегія суддів заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників процесу, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України, підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засудженого після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутної частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, встановлено, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України. Поряд з цим, у пункті 2 даної постанови визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2019 року Маньківським районним судом Черкаської області ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185, 75, 76 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення воліз іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 13.11.2019 року іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі на 3 роки 6 місяців згідно вироку Маньківського районного суду Черкаської області від 27.03.2019 року. Початок строку відбування покарання: 28.12.2019 року. Кінець строку відбування покарання: 28.06.2023 року.

Відповідно до характеристики адміністрації ДУ «Личакiвська виправна колонія (№30)» від 09.04.2022 ОСОБА_7 за час відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується наступним чином: перебуваючи у державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» з 09.01.2020 порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Адміністрацією слідчого ізолятора не заохочувався. До державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» прибув 24.04.2020. Із 01.09.2020 по 01.10.2020 та з 01.07.2021 по 30.09.2021 був працевлаштований по цивільно-правовому договору на Державному підприємстві «Підприємство ДКВСУ (№ 30), із 01.02.2022 працевлаштований по теперішній час. Приймає участь у суспільно корисній праці щодо покращення комунально-побутових умов для засуджених, відділення, але лише в порядку черговості, власної ініціативи не проявляє. Приймає участь у І програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», прагне до її реалізації. Правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи дотримується не завжди. На профілактичному обліку не перебуває. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різних категорій спрямованості. За характером спокійний, врівноважений, підтримує соціальні зв`язки з близькими. 11.03.2021 адміністративною комісією установи ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення. 15.10.2021 адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Водночас згідно наявної у матеріалах справи довідки про заохочення та стягнення засудженого від 07.04.2022 (а.с.8) вбачається, що засудженим ОСОБА_7 було допущено одне порушення за що він притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді суворої догани, дане стягнення на час постановлення ухвали суду першої інстанції погашено.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і, як вбачається з характеристики засудженого (а.с.8), у 2017 році до нього вже було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, однак належних висновків засуджений не зробив та знову скоїв умисний тяжкий злочин.

Зважаючи на вищенаведене, зокрема на попередні судимості засудженого ОСОБА_7 , його характеристику, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що засуджений ОСОБА_7 ще не довів свого виправлення.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд належно дослідив матеріали справи, врахував усі наявні обставини кримінального провадження та прийняв обґрунтоване та законне рішення.

З урахуванням наведеного та конкретних обставин справи, колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про відмову у застосуванні положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_7 , поведінка якого зазнає позитивних змін, однак такий ще не довів своє виправлення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді подання, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, не встановлено.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не містить правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, а отже є необґрунтованою.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Ухвала Шевченківського районного суду м.Львова від 26.05.2022 року відносно засудженого ОСОБА_7 у повній мірі відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст.81 КК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Шевченківського районного суду від 26 травня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_10