Житомирський апеляційний суд
Справа №277/271/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 листопада 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 12 січня 2023 року,

встановила:

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 листопада 2022 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів до 12 січня 2023 року.

Суд дійшов висновку, що підстав змінити запобіжний захід обвинуваченому на запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою на час розгляду кримінального провадження - немає. Ризики, які зазначені в клопотанні прокурора існують і залишаються актуальними та вони виключають можливість зміни його на більш м`який.

Врахувавши, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, суд не визначив розміру застави у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки прокурор в котре не навів обґрунтованих доводів щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які обґрунтовують тримання ОСОБА_6 під вартою, а суд необґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою щодо нього. Вказує, що ОСОБА_6 утримується під вартою вже понад 3 роки.

Звертає увагу на те, що розгляд справи фактично не здійснюється, оскільки сторона обвинувачення не вживає ніяких заходів задля того щоб забезпечити явку всіх свідків, які ще судом не допитані, а лише тільки заявляє клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Вказує, що суд провів розгляд справи у відсутність обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме продовжив строк тримання під вартою у кримінальному провадженні, чим порушив право обвинуваченого на захист.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 03 червня 2022 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, ряду злочинів, два з яких є умисними тяжкими, а один особливо тяжким насильницьким злочином, що передбачений ч.4 ст.187 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

Ці злочини, згідно до обвинувального акту, вчинені у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за аналогічний насильницький злочин (ч.3 ст. 187 КК України; вирок від 07.11.2013 р.) Також, ОСОБА_6 і раніше притягувався до кримінальної відповідальності судимість за вироком є не погашеною та не знятою.

Колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочину у якому він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів є ускладненим.

Сукупність цих обставин, характер злочинів у вчиненні яких він обвинувачується та обставини їх вчинення, згідно до обвинувачення, дані про особу ОСОБА_6 , свідчать, що навіть, враховуючи тривалий час знаходження його під вартою та часткове дослідження судом доказів є не можливим застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ризик продовження ним злочинної діяльності, враховуючи, що він раніше для себе висновків з попередніх судимостей не робив, а після відбуття покарання, перебуваючи під контролем, продовжував вчиняти злочини, які характеризуються як більш тяжчі та небезпечні.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого.

Крім того, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про порушення права обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, у зв`язку з тим, що розгляд справи відбувся у його відсутність, є безпідставними.

Відповідно до матеріалів виділеного провадження участь ОСОБА_6 під час судового розгляду була забезпечена в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Житомирська УВП № 8» і він був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Разом з тим, в день розгляду справи, він відмовився від участі у судовому засіданні. Розгляд справи відбувся у присутності його захисника.

Відповідно до ч.2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Згідно роз`яснень Верховного Суду, викладених у п. 7 листа № 1/0/2-22 від 03.03.2022 р., щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану, враховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного (обвинуваченого), з належною мотивацією такої процедури розгляду.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в умовах воєнного стану, цілком обґрунтованого розглянув клопотання прокурора за відсутності обвинуваченого, належним чином мотивував процедуру такого розгляду, а також забезпечив безпеку учасників кримінального провадження, працівників суду та суддів, дав можливість здійснювати правосуддя в умовах воєнного стану, у тому числі з метою оперативного вирішення порушених сторонами кримінального провадження питань.

Крім того, судом апеляційної інстанції було поновлено право обвинуваченого на участь у судовому розгляді, апеляційний суд заслухав його пояснення, він мав можливість заявити клопотання та подати докази на обґрунтування доводів захисника про необґрунтованість тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд беззаперечно повинен забезпечувати участь обвинуваченого при розгляді клопотання про запобіжний захід у суді, однак, відповідно до ч.2 ст. 336 КПК України суд вправі приймати рішення про дистанційне провадження в умовах воєнного стану і цих вимог суд дотримався завчасно призначивши розгляд провадження за участю ОСОБА_6 дистанційно.

Розгляд клопотання прокурора без участі ОСОБА_6 був здійснений не через ігнорування судом вимог кримінального процесуального законодавства, який в умовах воєнного стану зробив усе можливе для організації захисту, а внаслідок ухилення обвинуваченого від участі у розгляді справи, в режимі відеоконференції, що суд розцінює як намір штучно створити видимість порушення його прав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у даному випадку, розгляд судом клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_6 не є істотним порушенням вимог КПК та не дає підстав для скасування ухвали суду.

Доводи захисника про порушення судом розумних строків розгляду кримінального провадження і розв`язання судом періодично лише клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу є голослівними, натомість сторона обвинувачення вказує, що тривалий розгляд провадження викликаний задоволенням клопотання захисника ОСОБА_7 про повторне дослідження доказів, кількістю обвинувачених, складністю справи, що не спростоване та заслуговує на увагу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 листопада 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 12 січня 2023 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: