Справа №591/6166/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/165/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2023 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні № 0000181 від 03.11.2022 року, яке перебуває в провадженні СВ УСБУ в Сумській області ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 111-1, ч.3 ст.15 ч.4 ст.111-1 КК України.

26.01.2023 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми обрано підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 21.03.2023 року включно.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.01.2023 року відносно ОСОБА_8 .

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначала, що 21.01.2023 близько 13 години ОСОБА_8 зателефонував слідчий та запросив на проведення обшуку. Враховуючи, що підозрюваного не було вдома та участі у обшуку він не брав. В той час він не міг з`явитись до свого домоволодіння. Після проведення обшуку слідчим не залишено повістки про виклик ОСОБА_8 , а тому ОСОБА_8 і не знав куди і до кого йому потрібно з`являтись, та чи потрібно взагалі.

Наголошувала, що ОСОБА_8 від органів досудового розслідування не переховувався, йому або членам його родини слідчими та прокурором не вручалось повістки про виклик до слідчого органу, не вручалось письмове повідомлення про підозру. В матеріалах провадження відсутні докази направлення повісток ОСОБА_8 або здійснення іншим чином його викликів. Те, що повідомлення про підозру направлялось слідчим 23.01.2023 поштою відповідає дійсності, проте, станом на час розгляду клопотання повідомлення про підозру ОСОБА_8 не вручене.

25.01.2023 ОСОБА_8 самостійно з`явився до слідчого в УСБУ із захисником, не за повісткою, не внаслідок розшуку, усвідомлено, що велика імовірність затримання, і тим не менше з`явились. Після прибуття до слідчого ОСОБА_9 вручене повідомлення про підозру та складено протокол затримання. Таким чином, ОСОБА_8 не переховувався від слідства.

23.01.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 111-1, ч. З ст. 15 ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме за передачу матеріальних ресурсів у вигляді грошових коштів представнику військового формування держави агресора. Копію повідомлення про підозру ОСОБА_8 отримав від слідчого 25.01.2023 вже після його затримання.

Вказувала, що ОСОБА_8 заперечує передачу матеріальних ресурсів військовому російської федерації. Підозрюваний лише на прохання ОСОБА_10 допоміг йому обміняти валюту так як мав знайомого в місті Суми, якій займається обміном валюти. Придбання російський рублів на території України не заборонено.

Зазначала, що ОСОБА_8 не затримували при передачі чи спробі передачі коштів громадянам російської федерації, при обшуках в його автомобілі, будинку, квартирі та помешканні батьків не знайдено жодного рубля чи інших речей, які б пов`язували підозрюваного з країною агресором. Тим не менше, ОСОБА_8 пояснював суду, що бажає співпрацювати зі слідством, сприяти встановленню істини по справі.

З огляду на зазначене, на думку апелянта, відсутнє взагалі кримінально-каране діяння, передбачене ч. 4 ст. 111-1 КК України, а повідомлення про підозру в такому випадку не може вважатись обґрунтованим.

Вказувала апелянт про те, що повідомлення про підозру, разом із доказами на його обґрунтування, не містять достатньої інформації аби точно стверджувати про те, що взагалі вчинювалось будь-яке кримінальне правопорушення.

Крім того, на думку апелянта, слідчим суддею не встановлено наявність ризику, передбаченого п.2 ч. 1 ст.177 КПК України.

Зазначала про те, що в ухвалі суду зазначено, що наявність місця проживання ОСОБА_8 поблизу державного кордону свідчить про те, що підозрюваний може зникнути. Проте, в судовому засіданні ОСОБА_8 повідомляв, що з 24.02.2022 - з часу початку російського вторгнення, не залишав місце проживання в смт. Краснопілля, допомагав військовим та працівникам СБУ рахувати військову техніку та здобував іншу важливу інформацію.

Наголошувала, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування щодо намірів чи реальних дій підозрюваного, які були б спрямовані на переховування від органів слідства чи суду.

На думку захисника, доводи слідчого та прокурора засновані на припущенні та повністю спростовуються наданими стороною захисту доказами, які взагалі не були взяті до уваги слідством при ініціюванні питання про обрання запобіжного заходу як і при обранні запобіжного заходу:

- - можливість незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного, то ці доводи є виключними припущеннями слідчого, а можливих свідків навіть не конкретизовано у клопотанні. Разом з цим, на ОСОБА_8 може бути покладено відповідний обов`язок, визначений законом, - не спілкуватись з певними особами, проте слідчим суддею дана обставина належним чином не встановлена;

- - можливість перешкоджання кримінальному провадженню. ОСОБА_8 має відмінну характеристику з місця мешкання, раніше не судимий, заслуговує на довіру, жодних перешкод не чинить, на слідчих діях має добру процесуальну поведінку, а тому доводи слідчого з даного приводу є власними припущеннями;

- - можливість вчинення іншого кримінальних правопорушення чи продовження вчиненого. Так, ОСОБА_8 повідомлено про підозру, і він усвідомлює цінність суспільних інтересів, що охороняються законом. Крім того, він є раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, тому твердження слідчого про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення не підтверджується жодними доказами;

- - можливість знищення доказів. Суд зазначає, що відповідно до протоколів НСРД ОСОБА_8 намагався знищити записи із власного записника. Проте, зазначене взагалі не відноситься до кримінального провадження та є вирваною із контексту та викривленою фразою.

Вказувала, що під час розгляду справи не доведено як обґрунтованості підозри, так і наявності ризиків, зазначених у клопотанні, а також слід взяти до уваги положення ч. 2 ст. 183 КПК України, які є основоположними.

Зазначала, що покарання, яке загрожує ОСОБА_8 в разі доведення його вини це штраф у розмірі до 170 000 грн., або позбавленням волі на строк від 3 до 5 років. Разом з цим, ОСОБА_8 має відмінну характеристику, приймає активну участь в життєдіяльності села, має двох неповнолітніх дітей на утриманні та дружину, яка перебуває в декретній відпустці, є фізичною особою-підприємцем, має незадовільний стан здоров`я. Тобто, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, і жодним чином не виправдовується вимога ізоляції його від суспільства в умовах слідчого ізолятору.

На думку апелянта, слідчий суддя не навів доказів та належних обґрунтувань щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Також, до початку слухання справи сторона захисту до апеляційної скарги подала доповнення в яких зазначала про недоведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків, про характеризуючі особу підозрюваного дані, в тому числі і про його сім`ю, що перебуває на утриманні і піклуванні підозрюваного, про стан його здоров`я, та про те, що поряд із запобіжним заходом у виді тримання під вартою, можливо надати ОСОБА_8 право внести заставу (а.с. 102 т.2).

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу захисника підтримали, просили ухвалу слідчого судді скасувати, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення скарги захисника заперечив, просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ УСБУ в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, відомості про яке 03.11.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування під № 0000181, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110-2, ч.4 ст. 111-1, ч.3 ст. 15 ч.4 ст.111-1, ч.1 ст. 263 КК України, а саме організації ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 незаконного переміщення через кордон України грошових коштів, з метою повалення конституційного ладу та захоплення влади, передачі матеріальних ресурсів представникам збройних та воєнізованих формувань країни-агресора, незаконного поводження зі зброєю та боєприпасами.

21.01.2023 року за місцем проживання ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 ), на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, слідчим заплановано проведення обшуку. Однак, по місцю проживання, в цей день, ОСОБА_8 не встановлено.

23.01.2023 року слідчий, встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 111-1 та ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 111-1 КК України, склав письмове повідомлення, і з урахуванням того, що ОСОБА_8 переховується від органів досудового розслідування та місце його знаходження не відомо, вказане повідомлення слідчий надіслав на мобільний телефон ОСОБА_8 , мобільний телефон його дружини, а також засобами поштового зв`язку, що узгоджується з наданими матеріалами.

Також, в цей же день 23.01.2023 року слідчий в ОВС СВ УСБУ в Сумській області ОСОБА_13 звернувся до суду з двома клопотанням: 1) про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та 2) про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перше з яких, ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 24.01.2023 року задоволено (а.с. 216).

Далі, 25.01.2023 року ОСОБА_8 разом із захисником ОСОБА_7 з`явились до УСБУ в Сумській області, де ОСОБА_8 об 11.34 год, на виконання вказаної ухвали суду, було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 226).

Також, 25.01.2023 року о 16.00 год ОСОБА_8 було особисто вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 111-1 та ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 111-1 КК України (а.с. 230).

26.01.2023 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми задоволено клопотання слідчого та відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 21.03.2023 року включно.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу було перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного ОСОБА_8 заслухано думку прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Тому, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, і з чим за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_8 підлягає задоволенню з огляду на його обґрунтованість та вмотивованість.

Так, як встановлено судом першої інстанції і про що йшлося вище, СВ УСБУ в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000181 від 03.11.2022 року, у якому ОСОБА_8 оголошено про підозру за ч.4 ст.111-1, ч.3 ст.15, ч.4 ст.111-1 КК України.

При цьому, як правильно встановив слідчий суддя, додані до клопотання документи (протоколи складені за результатами проведених НСРД, протоколи обшуку та допиту свідків) містять дані, які дають підстави об`єктивному спостерігачу вважати, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, яке йому інкримінують органи досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник зазначала, що про підозру, разом із доказами на його обґрунтування, не містять достатньої інформації аби точно стверджувати про те, що взагалі вчинювалось будь-яке кримінальне правопорушення. Наголошувала, що ОСОБА_8 заперечує передачу матеріальних ресурсів військовому російської федерації. Стверджувала, що підозрюваний лише на прохання ОСОБА_10 допоміг йому обміняти валюту так як мав знайомого в місті Суми, якій займається обміном валюти. Придбання російський рублів на території України не заборонено. Звертала увагу апелянт і на те, що ОСОБА_8 не затримували при передачі чи спробі передачі коштів громадянам російської федерації, при обшуках в його автомобілі, будинку, квартирі та помешканні батьків не знайдено жодного рубля чи інших речей, які б пов`язували підозрюваного з країною агресором. Тим не менше, ОСОБА_8 пояснював суду, що бажає співпрацювати зі слідством, сприяти встановленню істини по справі.

До таких доводів сторони захисту, із врахуванням встановлених вище обставин, колегія суддів відноситься критично.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

Підозра є не кінцевим процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування, і саме для з`ясування і доказування обставин, що визначені ст.91 КПК України, здійснюється досудове розслідування, під час якого, як того вимагає ч.2 ст.9 КПК України, прокурор і слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про те, що в даному випадку, ті відомості, які містяться в оголошеній підозрі та доданих до клопотання документах, дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Тобто, оголошена ОСОБА_8 підозра, попри висновки захисника, правильно визнана обґрунтованою.

Щодо заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених всіма п`ятьма пунктами ч. 1 ст. 177 КПК України, то з їх обґрунтованістю слідчий суддя також погодився, що колегія суддів також вважає правильним.

З матеріалів справи вбачається, що такого висновку слідчий суддя дійшов виходячи з того, що підозрюваний ОСОБА_8 займається діяльністю, пов`язаною з обміном та переправкою на територію рф російських рублів представникам рф, особи та рід зайнять яких достеменно ще не встановлені, проживає на території громади, що розташована в районі проведення воєнних дій та у безпосередній близькості від державного кордону з рф, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у тому числі у вигляді позбавленням волі, а також що після затримання ОСОБА_10 , з яким займався вищевказаною діяльністю, вчиняв дії, які свідчать про його наміри ухилитись від органів досудового розслідування, залучаючи для цього осіб, які є свідками у справі. Крім того, з роздруківок розмов, які підозрюваний вів відразу після затримання ОСОБА_11 , судом встановлено, що він вдавався за допомогою членів своєї сім`ї знищити документи, які ймовірно мають істотне значення для кримінального провадження.

Також, слідчим суддею встановлено, що до цього часу слідчими не виявлено та не вилучено мобільний телефон, яким користувався підозрюваний. При цьому, версія підозрюваного про те, що він випадково забув телефон у селі, суд визнав малоймовірною, оскільки згідно роздруківок він спілкувався по цьому телефону, перебуваючи у смт Краснопілля.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що сукупність вказаних обставин свідчить, що на даний час існує вірогідність того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, а також - перешкоджання кримінальному провадженню та знищення речей і документів. Тобто, сукупність зазначених обставин дає підстави стверджувати про те, що органами досудового розслідування було доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, слідчий суддя правильно визнав доведеним і ризик того, що залишаючись на волі, ОСОБА_8 , як особа, яка має зв`язки з представниками рф, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що є вкрай небезпечним у період воєнного часу, який діє на території України у даний час, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, проти основ національної безпеки України. Тобто, доведеним у даному випадку є і ризик, що передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тому, колегія суддів вважає, що як правильно зазначив слідчий суддя місцевого суду, всі наведені обставини свідчать про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, на даний час, в умовах воєнного стану на території України з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою особи. До вказаних ризиків безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на території України та якісно погіршує криміногенну обстановку.

В апеляційній скарзі сторона захисту наголошувала, що:

1) ОСОБА_8 від органу досудового розслідування не переховувався, повідомлення про підозру ні телефоном ні поштою не отримував, до слідчого прийшов сам і має намір, не переховуватись від слідства, а навпаки допомагати у розкритті злочинів;

2) з 24.02.2022 року ОСОБА_8 місце проживання в смт Краснопілля Сумської області не залишав, допомагав військовим і працівникам СБУ по збору інформації щодо військових країни-агресора;

3) ОСОБА_8 ні на підозрюваних ні на свідків не тиснув і наміру такого немає, це припущення слідчого, який навіть не конкретизував свідків;

4) доказів ОСОБА_8 не знищував, а висновок суду про те, що відповідно до протоколів НСРД він намагався знищити записи із власного записника, то це захисник вважала вирваною із контексту фразою.

5) ОСОБА_8 позитивно характеризується, раніше не судимий, має сім`ю, дружину, двох дітей і слабкий стан здоров`я.

У відповідь на такі доводи апелянта колегія суддів зазначає наступне, зокрема, щодо:

п.1) як вбачається з наданих матеріалів, в тому числі і з протоколів НСРД, ОСОБА_8 21.01.2023 року був обізнаний про проведення за його місцем проживання обшуку. До здійснення цього обшуку його неодноразово в телефонному режимі запрошував слідчий, однак, мотивуючи своєю віддаленістю від дому, ОСОБА_8 , до проведення вказаної процесуальної дії так і не залучився. Більше того, як вбачається з роздруківки телефонних розмов ОСОБА_8 , в час розмови зі слідчим, паралельно телефонує дружині, радиться з особою жіночої статті, чи прибувати йому до слідчого на обшук, на що та рекомендує нікуди не їхати. Далі, ОСОБА_8 , так і не прибувши до місця проживання, у період з 21.01.2023 року по 25.01.2023 року так зі слідчим і не зв`язався, що свідчить про існування в ОСОБА_8 наміру переховуватись. Враховуючи викладене, колегія суддів критично відноситься до доводів захисника в цій частині та вважає їх безпідставними, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами провадження;

п.2) той факт що ОСОБА_8 від початку війни не залишав місце проживання і допомагав військовим і працівникам служби безпеки України, не спростовує обґрунтованості пред`явленої йому підозри, яка полягає у можливій співпраці з іншими військовими країни-агресора;

п.3) щодо тиску на підозрюваних і свідків, то з матеріалів вбачається, що в період з початку проведення у ОСОБА_8 обшуку і до його затримання, останній в телефонному режимі з такими особами зв`язувався, обговорював обставини подій. З матеріалів вбачається, що досудове розслідування здійснюється по встановленню факту причетності до вчинення злочинів трьох осіб, і в цьому кримінальному провадженні існують свідки. Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що ризик тиску на таких осіб обґрунтований, а тому з метою уникнення його реалізації, обмеження ОСОБА_8 волі, шляхом обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою цілком виправдано;

п.4) щодо знищення доказів, то твердження сторони захисту не узгоджуються з протоколами НСРД;

п.5) щодо характеризуючих особу даних, то їх, з урахуванням обґрунтованості пред`явленої підозри і заявлених ризиків, колегія суддів не може визнати достатньою підставою для відмови слідчому в задоволенні клопотання про взяття особи під варту, як того просила захисник.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Щодо не надання підозрюваному права на внесення застави, поруч з обраним запобіжним заходом у виді тримання під вартою, то згідно ч. 4 ст.183 КПК України, це право слідчого судді, і з урахуванням наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя в межах наданих йому КПК України повноважень, дійшов висновку про не доцільність визначати підозрюваному розмір застави, мотивуючи це тим, що у разі внесення застави останній перебуватиме на волі, що у свою чергу лише посилюватиме існуючі ризики, з чим колегія суддів погоджується.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2023 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4