Справа № 545/6480/22
Провадження № 1-в/545/98/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання начальника державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)»про умовно-дострокове звільнення відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, не заміжня, освіта базова загальна середня, не працююча до засудження, мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима,

засуджена: 18.05.2020 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ст. 307 ч. 2, 69, 75, 76 ч.1 п.1,2 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. 09.11.2020 року вироком Запорізького апеляційного суду призначено покарання за ст. 307 ч. 2, 69 КК України 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна, -

встановив:

Начальник державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)»звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з поданням про умовно-дострокове звільнення відносно ОСОБА_4 , посилаючись на те, що вона сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Засуджена та представник адміністрації подання підтримали, просили його задовольнити, про що надали письмову заяву.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, врахувавши думку учасників процесу, суд проходить до висновку, що останнє підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким", рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджена 18.05.2020 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ст. 307 ч. 2, 69, 75, 76 ч.1 п.1,2 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 09.11.2020 року вироком Запорізького апеляційного суду призначено покарання за ст. 307 ч. 2, 69 КК України 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна

Початок строку покарання: 17.12.2020 року, кінець строку покарання: 15.12.2023 року.

Засуджена ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.12.2020 року.

З 03.03.2021 року відбуває покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

Судом встановлено, що ОСОБА_4 за весь час відбування покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)»характеризується наступним чином: засуджена характеризується позитивно, не порушує вимоги режиму відбування покарання, дисциплінарних стягнень не має. Адміністрацією установи заохочувалась два рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці (а.с.6). Працевлаштована працівником по виконанню ручних робіт на швацькій лільниці установи. До виконання поставлених завдань відноситься добре. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, спілкується із засудженими позитивно. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться добросовісно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення», відвідує лекції правового характеру, інформаційні години. Підтримує соціально-корисні зв`язки із синами та донькою, щляхом телефонних розмов, листування.

Зі ст. 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці дійсно довела своє виправлення та перевиховання, відбула більше 1/2 частини призначеного судом покарання, згідно витягу з протоколу (а.с.8).

З урахуванням даних про особу засудженої, яка розкаюється у вчиненому, отримала заохочення, була засуджена судом до позбавлення волі умовно, яке в подальшому іспитовий строк було скасовано і була направлена для відбування покарання у вигляді позбавлення волі вироком Запорізького апеляційного суду від 09.11.2020 року, суд дійшов висновку, що на даний час ОСОБА_4 не є суспільно-небезпечною особою, за час перебування у виправній колонії нею досягнуто значних успіхів на шляху до соціалізації та доведено можливість стати повноцінним та законослухняним членом суспільства, вона сумлінною поведінкою, ставленням до праці довела своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким", суд дійшов до висновку, що засуджена ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, відбула частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає їй право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, суд вважає подання начальника державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)»про умовно-дострокове звільнення відносно ОСОБА_4 таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, суд,-

ухвалив:

Подання начальника державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)»про умовно-дострокове звільнення відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно - достроково від подальшого відбування основного покарання, призначеного їй за вироком Запорізького апеляційного суду призначено покарання за ст. 307 ч. 2, 69 КК України на невідбутий строк покарання, що складає 10 місяців 22 дні.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1