Справа № 632/392/23
провадження № 1-кс/632/46/23

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 20.03.2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелений Гай Василівського району Запорізької області, ромської національності, громадянина України, без освіти, не одруженого, без дітей, військовослужбовця, рядового на посаді номер обслуги 3 відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2023 року слідчий СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотаннями, погодженими з прокурором, який призначений у даному кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

В обґрунтування свого клопотання слідчий надав такі відомості: СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000092 від 20.03.2023 року. Відомості по даному факту внесені за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 20.03.2023 близько 16.00 години ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у домоволодінні, за місцем тимчасового мешкання свого знайомого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , призваного за мобілізацією, солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , де вони вживали спиртні напої. В ході раптово виниклого конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла словесна сварка, в ході якої останні почали штовхати одне одного та вийшли з будинку на вулицю, де продовжували з`ясовувати між собою стосунки, що супроводжувалося брутальною лайкою. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , керуючись мотивом особистої неприязні, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 один удар ножем, який мав при собі, в область шиї зліва, розуміючи, що застосування ножа може мати смертельні наслідки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді обширної колото-різаної рани лівої половини шиї з пошкодженням артеріального кровотоку.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, але не доведеному до кінця з причин, незалежних від його волі.

20.03.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий в порядку ст.208 КПК України.

21.03.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Відтак, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років і його вина підтверджується певними зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали викладене слідчим у клопотанні та додав, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України. Є низка певних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: по-перше, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, розуміючи тяжкість вчиненого, бо будучи військовослужбовцем він не має в населеному пункті с. Миронівка, де скоєне правопорушення, та в загалі на території Харківської області постійного місця мешкання та може залишити свою частину; по-друге, він може впливати на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні, адже всіх їх добре знає, т.я. вони разом проходять службу у одній частині та мало не щодня з ними бачиться; по-третє, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, бо вважає, що доказів його вини недостатньо, при цьому намагався стерти сліди крові на ножі. Окремо наголосили на тому, що вчинення вищевказаного злочину відбулося під час воєнного стану, злочин має насильницький характер та не взяття його під варту може спричинити ще більшу шкоду суспільству. Враховуючи вказані обставини, вважають, що немає доцільності визначати заставу, крім того, що характеристику з місця, чесності та законослухняності.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, та просив застосувати більш м`який альтернативний запобіжний захід, оскільки вважає, що сторона обвинувачення не довела що його підзахисний може бути суспільно небезпечним, так, він має цивільну дружину, судимостей немає, на військовій служби дисциплінарних стягнень також не має та знадобиться як солдат ЗСУ. Підозрюваний підтримав захисника.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані письмові докази, слідчий суддя доходить подальшого висновку.

Про скоєння ОСОБА_5 , кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, 21.03.2023 року заступником начальника СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру, яке відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та вручено ОСОБА_5 .

Допитаний у той же день підозрюваний, щодо обставин вчинення зазначеного злочину, вину визнав, щиро кається.

Наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення злочину, підтверджується наступними зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події, проведеним на місці скоєння правопорушення та протоколом огляду місця події, а саме приміщення санпропускника, де були вилучені речові докази для призначення різнопланових експертиз; протоком допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту п`ятьох свідків з місця скоєння правопорушення, які знають його обставини; протоколом затримання підозрюваної особи; довідкою лікаря КНП «Первомайська ЦРЛ»; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 .

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 20.03.2023 слідчим СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 за № 0000092, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, згідно п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»§58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Вирішуючи клопотання слідчим суддею встановлено, що строк тривання досудового розслідування не перевищує 60 днів, тому, відповідно до вимог ст.ст. 115, 219, 295 КПК України, слідчий суддя може розглянути клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд також констатує , що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Окрім цього, суд враховує вік обвинуваченого та стан його здоров`я, відсутність міцності соціальних зв`язків, а саме те, що він, не одружений, не має дітей.

Відтак, суд приходить до висновку, що вказані ризики, на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленої підозри, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_5 підозрюється.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін може переховуватися від суду.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України. Суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним (обвинуваченим) кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Вказані обставини судом враховані при розгляді клопотання.

А відтак розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, продовжують існувати. Застосування домашнього арешту не є доцільним, оскільки на території Харківської області у підозрюваного немає постійного місця проживання. Особисте зобов`язання не може бути застосоване, адже підозрюваний військовослужбовець і мав би повернутися до своєї частини, майже всі свідки та потерпілий також є військовослужбовцями тої самої частини і підозрюваний може здійснити вплив на них. На думку суду, неможливо і застосувати заставу, адже вчинення вищевказаного злочину відбулося під час воєнного стану, злочин має насильницький характер та не взяття підозрюваного під варту може спричинити ще більшу шкоду суспільству

Суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду спростовують доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин клопотання захисника про обрання альтернативного, більш м`якого виду запобіжного заходу, суд залишає без задоволення.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178, 183 ч.4 КПК України, суд, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним особливо тяжкого злочину, наявності ризиків, репутації останнього, розмір застави не визначає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 діб у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою відраховувати з 20 березня 2023 року і по 19 травня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про застосування альтернативного запобіжного заходу відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів до Харківського апеляційного суду з моменту її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1