Справа № 359/551/23
Провадження № 1-кп/359/328/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

неповнолітньої особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітньої особи ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду клопотання у кримінальному провадженні №0000090 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2023, про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

11.11.2022 близько 22 год. 30 хв., Особа 1, обвинувальний акт стосовно якої 13.01.2023 спрямований до Бориспільського міськрайонного суду Київської області (далі по тексту Особа 1), разом з своїми знайомими ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (неповнолітній), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (неповнолітній), неповнолітньою Особою 2, обвинувальний акт стосовно якої 13.01.2023 спрямований до Бориспільського міськрайонного суду Київської області (далі по тексту Особа 2), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (малолітній) та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (неповнолітня), після проведення дозвілля йшли по вул. Кутівській с. Вороньків Бориспільського району Київської області.

Проходячи біля неогородженої земельної ділянки АДРЕСА_2 , Особа 1 побачив розміщений на ній металевий вагончик, двері якого були зачинені на навісний замок, однак який мав невелике незасклене вікно у верхній частині.

У цей час у Особи 1 виник кримінально протиправний намір спрямований на викрадення чужого майна, яке зберігалось в середині металевого вагончика.

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, Особа 1 вирішив залучити до вчинення кримінального правопорушення неповнолітніх осіб, які знаходились з ним, після чого підійшов до металевого вагончика та присвічуючи телефоном почав роздивлятись через вікно, з`ясовуючи, що знаходиться в середині, та яке майно можна викрасти. Мовчазні дії Особи 1 спрямовані на викрадення чужого майна підтримали Особа 2 та малолітній ОСОБА_5 , як особа, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, відповідно до приписів ст. 22 КК України (далі по тексту - малолітній ОСОБА_5 ).

За наведених обставин, Особа 1 вступила у попередню змову на викрадення чужого майна з Особою 2, та залучив до вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки крадіжки, малолітнього ОСОБА_5 .

У цей же час, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 знаходились також біля металевого вагончика, однак не мали наміру брати участь у вчиненні кримінального правопорушення - викраденні чужого майна, але усвідомлювали протиправний характер дій Особи 1, Особи 2 та малолітнього ОСОБА_5 , які в свою чергу усвідомлювали, що мають намір вчинити суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки крадіжки, в присутності інших осіб. Разом з цим, Особа 1, та Особа 2 достовірно знали, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 не будуть їм перешкоджати вчинити викрадення чужого майна, оскільки усі перебували між собою у товариських відносинах.

За наведених обставин, Особа 1 за попередньою змовою з Особою 2, залучивши малолітнього ОСОБА_5 , розпочали вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки таємного викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій спільний кримінально протиправний намір, спрямований на вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки крадіжки, в умовах воєнного стану, близько 22 год. 35 хв. 11.11.2022 Особа 1 організувала проникнення Особи 2 через вікно до сховища - металевого вагончика, якого до вікна підсадив малолітній ОСОБА_5 .

У той час як Особа 2 проникла у середину сховища, Особа 1, діючи спільно та узгоджено з Особою 2, підсвічував останньому своїм телефоном, для пошуку майна, яке можна викрасти.

В середині металевого вагончику Особа 2 відшукала, викрала та передала через вікно Особі 1 та малолітньому ОСОБА_5 наступне майно належне ОСОБА_4 : мотор - компресор від холодильника марки «Аriston» моделі ЕRFV 402х, вартістю 3169 грн.; кабель маркування ППВ 3x1,5 мм. довжиною 3 метри 70 см., вартістю 91 грн. 46 коп.; кабель маркування СИП 4x16 мм. довжиною 41 метр, вартістю 1620 грн. 32 коп.; кабель маркування ППВ 2х2,5 мм. довжиною 44 метри, вартістю 1184 грн. 48 коп.; кабель маркування АВВГ 2x4 мм. довжиною 42 метри, вартістю 430 грн. 92 коп., а всього майна на загальну суму 6496 грн. 18 коп.

З викраденим майном Особа 1, Особа 2 та малолітній ОСОБА_5 втекли з місця вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки крадіжки.

Внаслідок вчинення кримінально протиправного діяння, яке підпадає під ознаки крадіжки, потерпілій ОСОБА_4 заподіяно майнову шкоду в сумі 6496 грн. 18 коп. (вартість викраденого майна станом на 11.11.2022).

Таким чином, суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_5 , як особою, яка його вчинила після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до досягнення ним повноліття, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового злочину.

У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 пояснив, що вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнає повністю, у скоєному щиро кається, просив передати його під нагляд матері.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 його мама ОСОБА_6 просила суд передати сина під її нагляд, обіцяла забезпечити належний догляд за ним, приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку.

Захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпіла ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання не заперечувала.

Заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_5 , його законного представника, захисника, потерпілого, враховуючи думку прокурора, який просить задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують: у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України; до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України); при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_5 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітнього ОСОБА_5 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення даного суспільно-небезпечного діяння, згідно ст. 22 КК України, ОСОБА_5 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Таким чином, з врахування того, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: передання під нагляд матері.

Отже, клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Речові докази стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов у справ відсутній.

Крім того, з ОСОБА_6 на користь держави України слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 300 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.22, ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , задовольнити.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь Держави України 300 гривень 00 копійок процесуальних витрат пов`язаних із залученням експерта.

Речові докази стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов у справ відсутній.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1